1 40 Ludv. F. A. Wimmer. 



Sammenligner vi nu Sven Aggesons Bearbejdelse med den 

 danske Tekst, finder vi, at han overalt gengiver dennes ivithir- 

 lagha man {men) med commilito (commilitones) , 'Kammerater, 

 Stalbrødre', saaledes duorum commilitonum suorum attestatione 

 c. 8 = meth twigge withirlagha manna witne 38 3 , minores vero 

 controversias duorum commilitonum testimonio placuit termi- 

 nare c. 9 = smerre dele skula alla stethies meth twigge withir- 

 lagha manne eth , »mindre Stridigheder skal alle afgøres med 

 to 'Vederlovsmænds' (Samfundsbrødres, Stalbrødres) Ed» 38 910 . 

 Samme Udtryk bruger Sven Aggesbn naturligvis paa de to 

 Steder, hvor den danske Tekst har withirlax men: of annar 

 kerthe, at withirlaxmen (urigtig for -man, som det følgende viser, 

 og som ogsaa Sven Aggesbn har) hawdbe honum uræt giort, 

 tha skulde thet delis a huskarla stewne , »hvis nogen klagede 

 over, at en Stalbroder havde gjort ham Uret, da skulde det for- 

 handles paa et Møde af Huskarlene» 38 12 = si quis ergo com- 

 militonem suum convitiis aut contumeliis afficeret, vel quibus- 

 libet injuriis provocaret, ea de re .... in colloquio, quod dicitur 

 huskarlesteffne , actionem institui placuit c. 8; alla withirlaghx 

 men (Hf. Flt.i 39 12 = universis commilitonibus , ejusdem legis 

 foederi astrictis c. 11 (S. 18 11 ). Paa det sidste Sted er Udtrykket 

 noget fyldigere ved Tilføjelsen 'ejusdem legis foederi astrictis' ; 

 men netop ved denne Tilføjelse har Sven Aggesbn uden Tvivl 

 søgt at gengive Meningen af det danske Ord, som han skulde 

 overføre paa Uatin, saa nøjagtig som muligt. 



Sted, hvor dette Ord anvendes i Forordningen, har vi netop den oven- 

 for anførte Forbindelse testes de ivithærlogh, der har ganske samme 

 Betydning som Vederlovens withirlagha manna witne, "Samfunds- 

 mændenes Vidnesbyrd". Der kan saaledes næppe være Tvivl om, at 

 Forordningens ivithærlogh er abstraheret af Vederlovens withærlagha, 

 som sproglig set jo er den regelmæssige Ejeform til ivithærlogh. Medens 

 A. D. Jorgensen lægger stærk Vægt paa Formen ivithærlogh i denne 

 Forordning, nævner han slet ikke. at de to andre Forordninger bruger 

 withcerlagh, der jo strider mod hans Theori; ja, han ændrer endogsaa 

 stiltiende den sidstes «quindeeim de ivithirlagh » til "15 Mænd af 

 ivitherlogh« (S. 80). 



