Oprindelsen til Ordet 'Vederlag' i Vederlagsret'. 145 



optagne eller efter Nedertysk dannede Sammensætninger med 

 veder- , som var almindelige i gammel Dansk, men hvoraf 

 de fleste senere atter forsvandt, saa at kun et Par er be- 

 varede til den Dag i Dag (vederfare, vederfares = mut. icedder- 

 varen , \viderfahren' ; vederkvæge, Vederpart 1 )). Af Ord, der 

 tidligere var almindelige, men for længst har maattet vige for 

 andre Udtryk, anfører jeg 'Vedennod' (gi. da. wethermodh) og 

 det ensbetydende ' Vedervilje' (wethermlie, webhenøilghe) , "For- 

 træd, Fortrædelighed« (mnt. iceddermot, wedderioille , det første 



Løsore at stille som Sikkerhed; men den Mand, som ej har noget at 

 stille som Sikkerhed ...... I Steden for Ordene wither haive at hætte 



Mes har nogle meget unge Haandskrifter imidlertid vederheftig er med 

 huss og i Steden for lancer wither at hcette paa samme Maade er veder- 

 heftig; i et enkelt sent Haandskrift er vederheftig ombyttet med det 

 deraf forvanskede wederhefftig . Formen vederhæftig forekommer ogsaa 

 i Privilegium for Odense 1477: Seyer han nev .... oc festher logh for 



segh , thaa skall han setthe wetherhettig loffven for segh (Kolderup- 

 Rosenvinge, Samling af gamle danske Love V, S. 206 13 ) og i Kristjan 1I S 

 Haandfæstning 1513: er wor foggit icke wederhættig, tha skulle wii selll 

 rette skaden vp igien (Aarsberetn. fra det Kgl. Geheimearchiv II, S. 60 21 )- 

 Derimod bruges vederhæftig af P. Eliæ (f. Eks. Danske Skrifter I, S. 154 2 , 

 165 16 ) og i Chr. V s danske Lov I, 5, 1: Dommere skulle være veder- 

 hæftige og Uberygtede Dannemænd. Ogsaa 'hætte ved el. reder blev ved 

 senere Misforstaaelse ændret til 'hæfte ved el. veder' (Chr. V s danske 

 Lov III, 17, .3: hvo som andens Værge skal være, hånd skal have saa 

 meget ved at hæfte, som hånd tager under sit Værgemaal; sml. den 

 samme Bestemmelse paa det ovenfor anforte Sted i jyske Lov). Formen 

 vederhdftig er ogsaa trængt ind i Svensk. 



Ligesom vederhæftig (-hæftiy) dannedes af hætte ved (veder) , saa- 

 ledes er vederstyggelig dannet af det gamle stygges ved el. veder 

 (= oldn. styygjask vid), "føle Afsky for« (se Molbech, Dansk Glossarium 

 11, S. 1G1 s. v. stygge, S. 270 s. v. veder stygge, veder stygges og 

 sml. meneskæ skal ey wederstygghes ath æthæ roth kioth i mantz 

 lygynnæ Lucidarius ed. Brandt S. 16 24 ). 



'Vederpart' nu kun i Lovsproget = Modpart. Et andet gammelt Lovord 

 med samme Betydning, der tilsyneladende har et ægte nordisk Udseende. 

 er jyske Lovs u-ithærsakæ , Modpart, den, der har rejst Klagen (swæræs 

 man frithlos, oc wilæ hans withærsakæ æi bot takæ II, 22); men Ordet, 

 som ellers ikke forekommer i det gamle nordiske Lovsprog, er neder- 

 tysk u-eddersake, der netop har Betydningen Modstander, ' Widersachef . 



