154 Carl Jul. Salomonsen og Thorvald Madsen. 



Antal som Abscisser og Mængden af Immuniseringsenheder pr. 

 Cc. som Ordinater. 



Det fremgaar heraf 



i. At vore to Forsøgsheste (A og B) viste en udpræget 

 forskellig Disposition til Antitoxindannelse: efter Ind- 

 førelse af samme Toxinmængde i Løbet af samme Tid viser 

 A"s Blod sig kun at naa op til en Maximalstyrke af 45 IE. 

 pr. Cc, medens B naar op til et Maximum af 165. 



2. Men de to Heste viste ogsaa en anden Forskel i 

 Reaktion smaaden ligeoverfor Toxinindsprøjtninger: hos A 

 efterfølges et forholdsvis stærkt Fald (15) af den antitoxiske 

 Styrke af en forholdsvis lille Stigen (5), idet den falder fra 35 

 til 20 for derefter kun at stige til 40; — hos B bliver et for- 

 holdsvis ringe Fald (20) efterfulgt af en stærk Stigning (55), saa- 

 ledes at den fra 110 falder til 90 for atter at gaa op til 105. 

 — Vi genfinde altsaa hos A den samme Type, som vi tidligere 1 ) 

 have paavist hos en Hest, der var udnyttet saa længe, at det 

 habituelle Antitoxinfald var indtraadt hos den. Derimod have 

 vi hidtil ikke iagttaget noget Sidestykke til Hest B's Reaktions- 

 type, som vi senere nærmere skulle omtale. 



3. Forsøgene fortsattes med Hest B nærmest med det 

 Formaal at tilvejebringe en Antitoxinkurve, som kunde sammen- 

 lignes med vor ovenfor omtalte; de to benyttede Heste maatte 

 anses for særlig egnede til en saadan Sammenligning, da de 

 begge viste en stærk Prædisposition til Antitoxindannelse. 

 Maalingerne gave følgende Resultat: (Se Tabel 11). 



Det var navnlig to i de tidligere Forsøg iagttagne Forhold, 

 paa hvilke vi særlig havde vor Opmærksomhed henvendt: a) 

 Proportionen mellem Fald og Stigen efter hver Ind- 



J ) Salomonsen og Madsen: Om Forskelligheder i Serums antidifteriske 

 Styrke hos aktivt immuniserede Heste. 



Nord. Med. Arkiv, Festband. 1S97, Nr. 9. 



