>Kjøkkenmøddinger». 219 



Knokler. Der, som hist, har man, indtil Vidnesbyrd i andre 

 Retninger forelaa, ladet sig nøje med den rigtigere, og under 

 alle de mislige Forhold , Hulerne frembyde , meget forsigtigere 

 anskuelse, at Levningerne hidrørte fra mindre Former af Yild- 

 oxer, enten saa disse kunne kædes sammen med de senere 

 Tamoxer, som Stamfædre for dem, eller ikke. Men anderledes 

 stiller selvfølgelig dette Spørgsmaal sig, saasnart man ved paa- 

 viseliiie Mærker søger at hævde — og dette tillod jeg mig i 

 Modet — at Knoklerne af disse mindre Drøvtyggere utvivlsomt 

 hidrøre fra ikke-vilde, ja tildels endog stærkt tæm- 

 mede Dyr, thi da bliver Slutningen nødvendigvis en hel anden, 

 og tillige et Enten — Eller. 



Skal Forekomsten i samme Lag eller "Etage » af Hulefyldet 

 være et uomtvisteligt Bevis for Samtidighed imellem de Menne- 

 sker, hvis Redskaber, og de Pattedyr, hvis Knokler ere lejrede 

 sammen — for mig er der heri , hvis ikke andre og sikrere 

 kriterier træde til, aldeles ikke noget Bevis, ja ikke engang nogen 

 Sandsynligheds-Grund derfor — da maa Belgiens troglodytiske 

 Mammuthjægere ved Siden af det særdeles raa Jægerliv, man 

 har tillagt dette Folk, enten selv have haft et ikke ringe Hus- 

 dyrhold af stort Kvæg og smaat Kvæg, eller de maa have boet 

 i Nærheden af Stammer, der havde begge Dele, og fra hvem 

 de have kunnet røve dem. Saaledes er jo Forholdet f. Ex. flere 

 Steder i Afrika, hvor Stammer af Buskmænd omgive Kafferstammer, 

 eller lignende; og derfor finder man paa Buskmændenes Lejr- 

 pladse næsten stedse Rester* af Tåm-Oxer, skønt de ikke selv 

 holde saadanne 1 ). 



For de Tilhængere af den Dupont'ske Mammuthjæger- 

 Hypothese, hos hvem dette første Alternativum — at der nemlig 



') Kn slaaende Parallel hertil bar Carl Lumholtz lært os al kende fra 

 de sorte Australnegere l Nyholland. Se: »Blandt Menneskeædere« s 106, 

 110—11. 1888 



11 



