«KjøkkenmøddiDger». 221 



I el langt Liv har jeg saa meget været optaget af Studier 

 i Naturen over de yngste eller nyeste Jorddannelser, og har 

 af Selvsyn faaet saa meget Kendskab til Hulernes Bygning i 

 Mellem- og Syd-Europa og til deres forskellige Indhold, dettes 

 Indbringelse ad højst ulige Veje og til højst ulige Tider samt 

 dets gentagne Omlejring paa meget overraskende Maader, at 

 jeg fuldt ud erkendte, at hvad jeg deraf saa Prøver paa i 

 Belgien, tildels under Prof. Duponts Ledelse, i alt væsentligt 

 stemmede med, hvad jeg tidligere om disse Punkter havde er- 

 faret ved andre Egnes Huler. 



For mig kunde der derfor ikke vare Tvivl om , at den 

 blotte Sammenlejring af Knokler og Redskaber i een og samme 

 Etage af Hulerne, var uden nogen som helst afgørende Be- 

 tydning for Spørgsmaalet om Samtidigheden imellem Mennesket 

 og de Dyr, fra hvilke Knoklerne hidrørte. 



Efter ovenstaaende ikke blot historiske , men , som jeg 

 haaber, ogsaa objektivt oplysende Exempel paa Anvendelsen 

 af det særegne Udseende, som i det mindste en stærkere Grad 

 af Tæmningen paatrykker Husdyrenes Knokler , hvad deres 

 Form- og Overflade-Forhold angaar, vender jeg mig, som jeg 

 ovenfor S. 218 antydede, til andre ydre Mærker, hvilke jordfundne 

 knokler kunne byde os som Vidnesbyrd om, at de hidrøre 

 enten fra tæmmede Individer eller fra Dyr, der havde levet, 

 om de end havde ført et temmelig frit Liv, under et vist Ty- 

 ranni fra Menneskets Side. 



Iler er det fornemlig en egen Art af Lemlæstelse, der sær- 

 lig kræver vor Opma-rksomhed, da den udøves imod de fleste, 

 ja næsten imod alle Arter Husdyr og paa forskellig Maade 

 ændrer deres l dseende og Bygning. Jeg mener selvfølgelig den 

 unaturlige og grove Forstyrrelse, som Mennesket med vilkaarlig 

 Indgriben fremkalder i den normale Optræden af de to Køns- 



13 



