7. Møde. ( 63 ) 9. April. 
og theoretisk uløselige Problemer kunne opståa ved Sammenstød 
af de to sociale Kræfter. Der vil nemlig stedse i Individet 
være noget, som ikke kan generaliseres, og i Samfundet noget, 
som ikke kan partikulariseres. Saa længe den sociale Udvikling 
vedbliver at gaa sin Gang, er der stadig Mulighed for, at den 
tragiske Konflikt, der beståar i en ethisk Protest mod den 
sociale Ordning, kan indtræde. Denne Spænding mellem de to 
sociale Kræfter kalder Forfatteren «Samfundets sidste, irreduk- 
tible Antinomi». Mellem den og den harmoniske Vexelvirkning 
er der alle mulige Mellemformer. — ; 
Sikkert kunde og burde det foreliggende Spørgsmaal belyses 
fra flere Sider end den, fra hvilken Forfatteren ved sin udførlige 
Anvendelse af den psykologisk-genetiske Methode har formaaet 
at belyse det. Men han har ved sin grundige, selvstændige og 
sindrige Benyttelse af denne Methode virkeligt bidraget til at 
berigtige de Begreber, med hvilke der måa opereres ved Be- 
handlingen af dette Spørgsmaal, og han har derved bragt denne 
et betydningsfuldt Skridt videre. Og skønt de sidste Partier af 
"Afhandlingen, i hvilke Anvendelsen af de ved den nævnte Methode 
vundne Resultater paa det ethiske Problem skal ske, ere meget 
kortfattede baade i sig selv og i Forhold til Afhandlingens første 
Partier, der næsten udgøre en selvstændig psykologisk Afhandling, 
— saa har Forfatteren dog med tilstrækkelig Klarhed antydet 
de Konsekvenser, der med Hensyn til det foreliggende Problem 
maa drages af hans Undersøgelser, og en videre Udførelse var 
for saa vidt overflødig, selv om det vilde have været af Interesse 
at se Forfatterens Talent som lIagttager og Analytiker anvendt 
til udførligere ethiske og socialvidenskabenlige Undersøgelser. 
Saaledes som hans Arbejde foreligger, maa vi paa Grund af de 
ovenanførte Fortrin erklære det værdigt til at erhverve dets For- 
fatter den udsatte Pris. 
København, den 26. Marts 1897. 
Goos. H. Høffding, K. Kroman. 
AfTatter. 
