18 Japetus Steenstrup. 
hinduiske Religioner antoges at være særlige Beskyttere af 
Religionen og Staten (Folkesamfundet) og som snart opfattedes 
1 Skikkelse af Guder, snart af Gudinder, har denne Guddoms 
Hellighed hos Nepaleserne, som efter buddhistisk Opfattelse ere 
en Slags Hedninge, ikke været af den indre Art, at det blev an- 
stødeligt for disse at æde Yakdyrets Kød. 
Men direkte Vidnesbyrd om, at Yakken virkelig 
hævdede en indgribende Stilling i de religiøse Forestillinger, 
der vare de herskende hos Tibetanerne og de dem nærboende 
buddhistiske Folkeslag, manglede ingenlunde; derom over- 
bevistes jeg efterhaanden tilstrækkeligen ved en stedse fortsat 
Eftersøgen i Beretninger fra disse Høj-Asiens Egne. De havde 
hidtil kun skjult sig for mig, indstrøede som de oftere vare, 
påa Steder, hvor man mindst ventede saadanne. Men af alt 
fremgik det aldeles klart, at en lignende mystisk Betydning, 
som den jeg efter Brakteatfremstillingerne havde ment at 
maatte tillægge Yakken, havde denne Oxe i Virkeligheden haft 
i disse Egne Aarhundreder — ja rimeligvis Aartusinder igennem 
— og. denne havde den bevaret dér indtil den Dag idag. 
Med faa Ord kan det udtrykkes saaledes: Yakken viser sig at 
være for Høj-Asiens buddhistiske Religioner, hvad den var 
allerede for de hinduiske Religioner, den stærkeste Repræ- 
sentant for de mægtige — man kunde næsten sige almægtige — 
«Guddoms»kræfter, de «forfærdende» da: «skrækindja- 
gende Burkaner», der, som venligsindede Guddomsmagter 
imod Menneskeslægten og Religionerne, overalt og uophørlig 
forfølge og uforsonligen med Vaaben og visær med kraftige 
Besværgelser» (Taran?) tugte og nedslaa de mod Menneskene 
fjendtlige Magter og Religionens Modstandere. Derfor, be- 
mærker Pallas, ere disse just de Magter, hos hvilke Menne- 
skene hyppigst søge Bistand under idelige Paakaldelser og som 
de stærkest dyrke med Ofringer. 
At dette endnu i vor Tid forholder sig saaledes i Tibet, 
derom erholdt jeg den første Meddelelse hos den daværende 
16 
