Til Forstaaelsen af Nordens «Guldbrakteat-Fænomen. 23 
wt 
Guddomskraften, som den foran denne staaende store Yak 
vil tillade ham fra hans Standpunkt af at blive var over dens 
Ryg — enten blot alene Hovedet ligesom svævende over 
eller hvilende paa denne, eller lidt mere eller mindre af disse 
Højheders Hals og Overkrop, iklædte en paa forskellig 
Maade længdestribet Klædning, eller, i enkelte Tilfælde, et 
nedenfor Yakkens Bug linie tilsynekommende Ben eller Fod. 
Dette Stillingsforhold ser man at Brakteatkunstnerne 
stedse have erkendt som et meget væsentligt, der maatte 
overholdes. 
Ikke alene frembyde de Hundreder af Exemplarer, vi kende 
af denne Brakteatgruppe, ikke noget Exempel paa, at nogen 
Del af Burkanens Billede kommer tilsyne paa den Side af Yak- 
dyret, der vender imod Betragteren, men naar Kunstnerne i 
enkelte Tilfælde have angivet. Partier af Burkanen, der ligge 
lavere end Yakkens Ryglinie og altsaa skjulte paa Dyrets fra Be- 
tragteren vendte Side, have de — som paa Tavle II syv Brakteat- 
figurer vise — med stor Anskuelighed omhyggelig udtrykt 
dette ved altid at lade Omridsene af Burkanéns antydede Legems- 
dele tydelig overskæres af Dyrets Konturlinier. De «skimtes 
altidn — skrev jeg i Yak-Lungta-Afhandlingen S. 54 — «fra 
den modsatte Side af Dyret igennem dettes Hals». Figg. 11—17. 
Med stærkt Eftertryk maa jeg paåaany her fremdrage 
dette Forhold, da vore skandinaviske Oldforskere i det hele 
. røbe en almindelig Ulyst til at ofre Guldbrakteaterne et ind- 
gaaende Studium, og synes påå Forhaand rede til strax at 
frakende Brakteatkunstnerne næsten al Evne til at fremstille 
Dyr og Mennesker i betegnende eller for andre opfattelige 
Træk; ja, neppe nok ville de indrømme disse, at de i Reglen 
have været sig bevidste, hvad det var, de, efter deres Evne, 
vilde fremstille paa Brakteaten. 
Under saadanne Fordomme give de derfor ligesom ube- 
vidst disse Kunstnere — for ikke her at bruge det lange Ord 
Kunsthaandværkere — Skylden for meget af det, der i Brak- 
21 
& 
