w 
mæ 
Japetus Steenstrup. ” 
teatfremstillingerne forekommer dem selv uforstaaeligt, medens 
dette oftest turde have sin Grund i en overfladisk eller flygtig 
Betragtning eller i Mangelen paa den fornødne Uddannelse af 
Betragterens Øje og lagttagelsesevne, ikke at tale om en hos 
Betragteren ofte sig røbende Mangel paa de til Emnets For- 
staaelse aldeles nødvendige Forkundskaber, f. Ex. en Smule 
sammenlignende Kulturhistorie, i det mindste hvad Europas og 
Asiens ældre Tider angaar. 
Er det f. Ex. vel muligt åt kunne tilskrive andet end just 
en Mangel i en eller flere af disse Retninger, naar man ser, 
hvad Forfatteren Hr. Bernh. Salin i sin nylig udgivne arkæo- 
logiske Studie «de nordiska Guldbrakteaterna»”) har ment at 
kunne gøre gældende om den Gruppe af dem, der paa Tavle [I 
i 7 Typer er bleven fremstillet i Figg. 11—17 og hvis Særpræg 
indenfor Fællespræget det er, at hver Brakteat har sit 
laante «Kejser»billede udstyret med en Arm og en Haand 
påa den mod «Kejseren» eller Burkanen vendte Side 
af Dyrets Hals, medens endog den ene af disse Brakteater 
tillige viser et Ben og Fod paa, den samme fravendte 
Side af Dyret, naaende lige til Grunden, hvorpaa Dyret er 
fremstillet at bevæge sig (Fig. 15). Alt dette har denne For- 
fatter ikke kunnet opfatte anderledes, end at Manden her var 
— fremstillet tilhest! 
Åltsaa, næsten ved Udgangen af det 19de Aarhundrede og 
fuldt et Kvartsekulum efter at afdøde Worsaae begyndte sit 
nøjere Studium af Brakteaterne og allerede havde fremlagt det 
første sammenhængende Forsøg (1870) paa en Tolkning af 
disse — i hvilken man unægtelig af Uagtsomheder har lagt og 
maa lægge ham flere end den her berørte til Last — se vi da, 
at en skandinavisk Arkæolog, efter flere Aars kritisk Stirren 
1) Bernhard Salin: De nordiska guldbrakteaterna. (Några bidrag till 
kånnedomen om brakteaternas utbredning och kulturhistoriska betydelse.) 
En arkeologisk studie. Antiqv. Tidskrift for Sverige. Del XIV, n:o 2. 
1895. 
f 
vo 
(40) 
