Til Forstaaelsen af Nordens «Guldbrakteat-Fænomen ». 41 
blod, der kunde være lige saa forhadt og forfulgt af Garudaerne 
som denne. Først gjaldt det derfor at opfriske de Træk, der i 
Tempelbillederne give Beskuerne at forstaa, at de have virke- 
lige Nagaer for sig. 
IV. 
«Naga»-Fremstillinger i Asiens buddhistiske Templer 
og «Naga»(?)-Fremstillinger påa nordiske Guldbrakteater. 
(Hertil Tavle III, 30—33 og Figg. N—R.) 
Ved Hjælp af en Figurrække, der her passende kunde 
bruges som Overskrift over dette Kapitel, henledte jeg allerede 
i Yak-Lungta Afhandlingen S. 87 Læserens Opmærksomhed 
paa den Mulighed, at et vist Udstyr af Hoved- og Haardækket 
paa flere af Brakteatfigurerne rimeligvis turde antyde, at Bærerne 
af dette Udstyr vare betydningsfulde Medlemmer af Naga- 
Stammen. I det mindste maatte de formodes at være mere eller 
mindre beslægtede med denne. (T. Ill, Figg. 31, 32). 
Rigtignok føre disse Brakteatfigurer ikke det, saa at sige 
officiøse Mærke for Nagablodet, som viser sig saa omhyggelig 
overholdt paa talrige og prægtige Relieffer og andre Skulpturer 
i Nord- og Mellem-Indiens Templer og Klostre. Baade mand- 
lige og kvindelige Nagin'er og Naginr'er findes dér altid frem- 
stillede som skønne og i alle Henseender formfuldendte Menne- 
sker, der kun adskille sig fra disse ved et dem tilføjet ejen- 
døommeligt ydre Emblem (som et Slags Stamme - Totem). Fra 
de enkelte Personers Nakkeparti ses nemlig at udgaa en iøjne- 
faldende Udvæxt i Skikkelse af Forparten af en levende Brille- 
slange (Naja), med et enkelt Hoved for de kvindelige og menige, 
med flere (3, 5, 7, 9) Hoveder for de fyrstelige eller prinse- 
lige Personer. Altid stræber denne Slangeskikkelse med sit 
ene eller sine flertallige Hoveder at bøje sig opad og fremad 
over Personernes eget Hoved og derved at danne en Slags Skærm 
over dette (Tav. III, Figg. Q, R). 
39 
