Til Forstaaelsen af Nordens «Guldbrakteat-Fænomen». 45 
VG 
Garudas Bestyrtelse og Nagaprinsen efter det buddhistiske 
Drama «Någånanda» og efter Guldbrakteaterne. 
(Hertil Tavle IV.) 
Ved denne Nagaprinsens korte og klare Legitimation ere 
vi tilbørligen blevne gjorte opmærksomme påa den væsent- 
lige Rolle, som en Ændring i Mundens eller Tungens Form 
bevisligen har udøvet under Fantasiens Bestræbelser for at give 
sine mythiske Skabninger en Indklædning, i hvilken de lettelig 
skulde blive genkendte af Betragteren og forstaaede af den 
troende og den jevne Almenmand. 
Naar altsaa nu Fordringen med eet bliver rejst om nøje 
Ransagelse af alle saadanne Guldbrakteater, der under et mis- 
tænkeligt Udseende af deres billedlige Figurer kunne antages 
at gemme helt andre Forestillinger end dem, man ved første 
Øjekast skulde vente under dem, og naar det endog" særlig 
gælder at efterspore Slange-Dæmoner eller Naga-Mennesker, 
maa vistnok enhver, der er lidt nøjere bekendt med Frem- 
stillingerne paa vore Guldbrakteater og disses Litteratur, til en 
saadan nærmere Granskning allerførst udpege de to Brakteater, 
hvoraf der Tav. IV, Figg. 35 og 36 gives Afbildninger. 
Begge fremstille deres Hovedfigurer med menneskelige 
Træk i det hele, men byde os ogsaa begge det mindre hyggelige 
Særsyn, for ikke just at sige Grimace, at der af Menneske- 
munden fremskydes en lang, smal Tunge med pildannet Braadd 
i Spidsen. At denne Pildannelse uvilkaarligen bliver opfattet af 
Øjet: som fremkommen ved Bestræbelsen for at gengive en 
Slanges tvekløftede eller tvedelte Tunge og saaledes, at begge 
Sidefligene af denne Tunge blive udspærrede og tilbagebøjede, 
og derved lettere synlige under Tungens vibrerende eller talende 
Bevægelse, er næsten uundgaaeligt. Saa meget nærmere ligger 
jo en Sammenstilling af Slangetungen med en Pile-Odd, da fra 
Årilds Tid Tungen overalt er bleven anset som Slangens Brod 
43 
