Til Forstaaelsen af Nordens «Guldbrakteat-Fænomen». 49 
anot to mention the mark of Swastika on the breast» 
[ganske vist er Hagekorset ikke påa selve Brystet, men lige ud 
for dette], 
«are there not the scales of my body?» 
[Tverlinierne kunne med Føje dér tages som Bugskjoldene], 
«do you not count the two tongues, as I speak?» 
[Tungens Pilespidser med dens to Sidehager kunne nok regnes 
for de to Tunger], 
anor see these three hoods of mine?» 
[den tredobbelte Naga-Skærm — Tegnet paa Prinsens Højhed — 
er vistnok ikke til at se formedelst den dækkende Garuda, men 
i selve Tvangsstillingen, hvori Fuglen, efter alt at dømme, synes 
at maatte befinde sig — den ligner jo ganske en Fugls, der 
af Forfærdelse er bleven lamslaaet eller «mågtstjaalen», som 
Almuen kalder det!) — vil det ikke synes mig unaturligt, 
efter Garudas Selvbekendelser, i Billedet at se Udtryk for 
den lammede Fugl, knuget af Forfærdelsen over dens Udaad.] 
Derfor kan Billedet paa denne Brakteat, Fig. 36, sammenstillet 
med Någånanda-Dramaets Replikker ikke hos mig vække nogen 
synderlig Skrupel m. H. t. Udlægningen af dets brod- 
eller piltungedet Mandsfisur "som" en" formummet 
Naga. Heller ikke føler jeg nogen egentlig Tvivl om, at vi da 
i Figuren vist tør se en anden simpel og afkortet Gengivelse 
af de mythiske Scener, hvori Digteren indsætter sin Prins Ji- 
mutavåhana, som det sørgelige Offer for Garuda- Fyrstens 
Graadighed, men tillige som det helligt blevne Middel til 
1) Jeg udtrykker mig saaledes om dette Fuglebilledes Stilling og Holdning, 
fordi jeg i det mindste kun kender tilsvarende hertil i dem, en Hane, 
Høne eller anden større Fugl altid indtager, naar man gør det 
Kunststykke med dem — hvilket jeg i yngre Dage ofte har udført — 
at trylle dem fastbundne til Bordet alene ved en Kridtstreg, draget 
hen ad Bordpladen og i den paa Ryggen lagte Fugls skelende Paasyn 
fortsat fra Næbspidsen ad Midtlinien ud over Halen paa Bordet. 
Ved en Slags Suggestion føler Fuglen sig bunden til Bordet og i 
sin Forfærdelse over at være ude af Stand til at fri sig af den magt- 
stjaalne Tilstand, gør den længe frugtesløse, næsten krampagtige Ven- 
dinger med Hoved og Hals, just som Figuren viser. 
D.K.D. Vid. Selsk. Overs. 1897. AT 4 
