Ø 
Til Forstaaelsen af Nordens «Guldbrakteat-Fænomen». 65 
har erindret os om, fra Norge ogsaa er kendt tre andre 
Brakteater, der hver for sig, ligesom Aakmønten, stammer fra 
ældre Jernalders Grave, og ligesom denne ere af Arkæologerne 
blevne ansete for at være: «Efterligninger, og, saåaavidt deres 
Mønstre kunne paavises, gjorte efter Mønter af Constantin 
den Stores nærmeste Efterfølgere». 
Det vil derfor ikke være en uberettiget Fordring til os, og- 
saa i denne Sag at tage disses Vidnesbyrd med i Betragtning. 
Kan det nemlig vel synes rimeligt, åt de under saa ensartede 
Forhold, baade hvad Tid og Rum angaar, af Norges Jordbund 
fremdragne fire Guldmønter — alle med Øskener, for at blive 
Bæresmykker — skulde fra saa helt forskellige Verdens-Kanter 
være indbragte i Landet? Kunde der da ikke muligvis ogsaa for 
disse tre Brakteaters Vedkommende være Grund til at formode 
en eller anden Mistydning i H. t. det Slægtskab med romerske 
Kejsermønter og den Nedstamning fra disse, man hidtil havde 
tillagt dem? Var det ikke endogsaa tænkeligt, at de ved flersidigere 
Betragtning kunde komme til, direkte eller indirekte, at afgive et 
Vidnesbyrd om, at det vist var et rigtigt Resultat, hvortil Aak- 
Mønten havde ført os? — Derfor maa her nødvendigvis lidt 
nærmere gøres Rede for deres Forhold og Beskaffenhed. 
De tre af Prof. 0. Rygh anførte Brakteater, ere: 
«Gunheim-Saude-Mønten» fra Nedre Telemarken; 
Kundens 0 SANE ART abE Bo Aar sb SOS, "SEM 
Montelius Jernald. S. 37). 
«Midt-Mjelde-Mønten» fra "Haugs Prgd. i Nordhordland; 
funden si (FE Ur dass BE 7 FLS An PAR 156815): 
«Hove-Mønten» fra Vik Prgd. i Sogn; 
funden 15515 (— Urdu 18155500 PI 7, 44725. Ant:-Atl. 
Tab. I, f. 14). 
Af disse mener jeg, at vi først maa tage Forhør over de 
to sidstnævnte, da deres Reverspræg, hvorpaa alene Gis- 
ningen om Forholdet til Kejsermønterne hviler, staar i et særlig 
nært Slægtskab med Reverspræget af Tunalunds- Brakteaten, 
D.K.D. Vid. Selsk. Overs. 1897. 63 5 
