70 Japetus Steenstrup. 
ville det — let kan komme til at forrykke endog Hoved- 
trækkene afet osi Tid og Rumfjerntliggende Kultur- 
liv og af dettes Bevægelser. Derfor kræver den en ikke 
ringe Agtpaagivenhed allerede ved Sted- og Tidfæstelsen af 
selve de romerske og græske Mindepenge, men naturligvis i 
en endnu højere Grad baade Agtpaagivenhed og Omtanke, 
naar man har at gøre med den meget talrige og forskellig- 
artede Mønt- og Medaille-Gruppe, der bestaar af hvad man ofte 
noget lethændigt har ment at kunne mærke med Navnet: 
«Kopier» eller «Efterligninger» af denne eller hin 
bestemte Mønt eller Medaille, slaaet af en vest- eller 
østromersk Kejser. 
Nu staar altsaa den sidste af de tre Guldbrakteater til- 
bage, paa hvis Fremkomst af Grave i norsk Jordbund Professor 
Rygh havde særlig gjort os opmærksomme, navnlig den ældst 
bekendte af dem, «Gunheim-Saåaude-Mønten», funden i 
Nedre-Telemarken 1776, afbildet i Antiq. Atlas, T. I, fig. 5. 
Dens Præg og dettes Fremstillinger bleve i Texten til Atlasset 
(Aarb. 1855) af den "daværende Bestyrer af Museet og store 
Møntkender C. J. Thomsen betragtede som «utvivlsomt laante 
af de tidlige byzantinske Kejsermynter» og i 1869 af Dr. O. 
Montelius («ældre Jernalder», S. 67) nærmere betegnede som 
aprobably of Honorius» c. 400 (395—423); dog «icke fullt 
riktikt» tilføjede Dr. H. Hildebrand senere i sin «Svenskå 
Folket under Hednatiden» 1872, S.33/1. Hermed stemmer det, 
at Prof. Rygh samtidigen (1872) søger den «virkelige Original 
til den» i en Mønt af Decentius (Cohen VI, Pl. X, 9) og 
anfører flere Grunde for at foretrække denne som Original frem- 
for det af Hildebrand antydede Præg af Keiser Procopius 
(3656—66--Conent WP XV 10: 
Det er her ligeledes kun Reversbilledet paa denne Brakteat 
— en staaende Kriger med klassisk Hjelm paa Hovedet, Lan- 
sen i højre Arm og venstre Arms Haand let hvilende paa Ran- 
68 
