Til Forstaaelsen af «Nordens Guldbrakteat-Fænomen». Ti 
NV 
(FLS 
Fis. SEA: 
et Par Dæmonvæsener, Mand og Kvinde, angrebne af en mæg- 
tigere Dæmon i Garuda-agtig Skikkelse — at dømme efter de 
os synlige Partier af denne: Forkroppen, Hovedet med det kraf- 
tige Næb og de antydede Ørentoppe. Den synes allerede at 
have slugt Mandens Haand og være ifærd med at plukke Kødet af 
hans Arm, medens hans fra Kunstnerens Side saa langt kraftigere 
fremstillede Kvinde truer med sin plumpe Skaftøxe at ville sætte 
sig til Modværge. " Basreliefet turde i det mindste sætte Betrag- 
teren i en nogenlunde rigtig Stemning til at fatte Brakteatbilledet. 
Dette har vel en Paaskrift i Runer, men uheldigvis af den 
Art, der af flere Grunde ikke kan give os nogen umiddelbar 
Forstaaelse af Runeskriftens Mening. Skriften dannes af de tre 
Runestave for a, /, u, og dette alu anses vistnok rigtigen for 
et Slags Udraab, der uvilkaarligen burde lyde ved Beskuelsen 
af visse Billeder og Scener som et «Guderne skytte os!» 
eller et «bevares!», selv om det synes, at de Brakteater, der 
bære Paaskriften alene 9: uden al Forbindelse med mindre 
eller længere Tilføjelser, forekomme os at håve et såa for- 
75 
