208 Chr. Bohr. 
bjerge. Vi foretog da i denne Hensigt i Juli og August 1895 
en Rejse til Færøerne. De fornødne Apparater til nøjagtig 
Undersøgelse af det foreliggende Spørgsmaal bleve medførte, og 
der indrettedes et interimistisk Laboratorium i Thorshavn. Det 
viste sig let at skaffe talrige Exemplarer af Lunden (Mormon 
fratercula); den ulige bedre Dykker Lomvien (Uria troile) var 
mere vanskelig at faa, da Indfangningsstederne for denne Fugl 
ligge ikke saa kort fra Thorshavn, og Vejrforholdene ofte van- 
skeliggøre Transporten i Baad. 
Resultatet af Undersøgelserne foreligger i det følgende. 
De særlige Forhold, hvorunder Arbejdet maatte udføres, har 
naturligvis paa flere Punkter tvunget os til en Begrænsning af 
Forsøgene, som vi haabe senere at kunne overskride. Imidlertid 
forekomme Undersøgelserne os, allerede som de foreligge, at 
kaste Lys over nogle væsentlige Punkter. 
Der foreligger ikke mange Forsøg vedrørende Fuglenes 
Dykning, væsentlig kun de af P.Bert!) offentliggjorte angaååaende 
den Tid, Aandedrættets Suspension kan taales, og angaaende 
den Mængde Blod, det er muligt at vinde ved Forblødning. 
Hvad det første Punkt angaar, finder han, at Ænder gennem- 
snitlig kunne taale Suspension af Aandedrættet i 11 Minutter, 
Duer kun i; c. 1 Minut og Høns i c. 3 Minutter. Han gør 
med Rette opmærksom paa, at Aarsagen til denne Forskellighed 
ikke kan søges i Luftsækkene, der ikke ere mere og undertiden 
endog mindre udviklede hos Svømmefuglene end hos andre 
Fugle. Heller ikke kan Aarsagen tilskrives et ringere Stofskifte 
hos Dykkefuglene under ellers lige Omstændigheder. Han 
mener, åt den omtalte Forskel maa tilskrives to Momenter, 
nemlig først den» Ro, hvormed Ænder taale Neddykningen. 
Da Muskelbevægelser altid medføre en betydelig Stigning af 
1) Lecons sur la phys. comp. de la respiration p. 533. 
< 
