Bidrag til Svømmefuglenes Fysiologi. ' Dig] 
i Korthed. Det saavel af en Arterie som af en Vene gennem 
en indlagt Kanyle udtømte Blod koagulerer særdeles langsomt, 
tidligst i Løbet af en halv Time. Den mindste Smule Lymfe, 
der tilsættes, indleder hurtig en Koagulation. Det er hertil nok, 
at der røres rundt med en Naal dyppet i Vævsvædske. Blodet, 
der strømmer ud fra Saar og kommer i Berøring med Vævene, 
koagulerer derfor rask. 
Som allerede tidligere nævnt har P. Bert iagttaget, at det 
Blod, der ved Forblødning kan vindes fra Dykkefuglene, udgør 
en større Procent af Legemets Vægt, end Tilfældet er for andre 
Fugles Vedkommende. . Lignende lagttagelser ere tidligere an- 
givne for Hvalers og Sælers Vedkommende. Der er da Rime- 
lighed for, at de dykkende Dyr have en større Blodmængde 
end den sædvanlige. Imidlertid er denne ikke direkte bestemt, 
og Mulighed for Fejlkilder er ved de tidligere Forsøg ikke ude- 
lukket. Det var jo for det første muligt, at Blodet under 
Udstrømningen fortyndedes; i ringere Grad er dette vel altid 
Tilfældet, og det kunde muligvis her spille en større Rolle. 
Imidlertid viser det direkte Forsøg, at den først og sidst ud- 
tømte Portion af Dykkefuglenes Blod har samme Koncentration. 
Saaledes var Antallet af Blodlegemer hos en Lomvi, der vejede 
645 Gram, 4,5 Mill. i Kubik””; umiddelbart efter at der var 
udtømt 44 Gram Blod eller 6,8 ”/o af Legemsvægten, var Antallet 
uforandret 4,5 Mill.; en Fortynding havde saaledes ikke fundet 
Sted. Paa den anden Side forelaa der jo imidlertid den Mulig- 
hed, at Blodet hos Svømmefuglene udtømtes fuldstændigere 
end hos andre Dyr, hvor der altid bliver en betydelig Blod- 
mængde tilbage, efter at Døden er indtraadt; dette kunde være 
Grunden til den større Mængde Blod, man hos de nævnte 
Fugle "fik ved Forblødning, og som i Virkeligheden ikke naar 
op til de 7,5/0, som hos Pattedyrenene er den almindelige 
Blodmængde. Af talrige herhen hørende Forsøg belyses dette 
ved følgende Exempler. 
11 
