232 Chr. Bohr. 
til deres Funktion. En saadan Forestilling er foreløbig kun en 
Formodning, men, som det forekommer mig, ikke uden en vis 
Rimelighed, naar Hensyn tages til de nyere Oplysninger om 
Lungens Rolle ved Kulsyredannelsen "). Hvorledes det end for- 
holder sig hermed, vise Forsøgene, at Dykkefuglene kunne 
nøjes med lidt Ilt og dog under en betydelig Kul- 
syreudskilning vedligeholde Livet; men at de ikke 
helt kunne undvære Ilt selv i meget kort Tid. Heri 
er Grunden at søge til, at Trachealspærring ikke taales saa 
meget længere hos disse Dyr end hos andre; deres Særstilling 
beror paa i højere Grad end sædvanligt hos andre varmblodige 
Dyr imellem forholdsvis lange Perioder af Aandedrætssuspension 
at kunne nøjes med et enkelt Aandedræt. 
Til Slutning skal endnu anføres nogle Forsøg med Ind- 
aanding af Kulilte. Efter hvad der hidtil er fremsat, låa det 
nær at antage, at Dykkefuglene bedre end andre Fugle kunde 
taale Kulilte, som, naar den ikke indaandes i for høje 
Procenter, væsentligst virker ved sin Affinitet til Hævmoglobin 
og derved vanskeliggør [Itoptagningen , medens der dog sam- 
tidig kan være lige saa megen Ilt i Indaandingsluften som i 
almindelig atmosfærisk Luft, hvorved man undgaaåar en mulig 
stedfindende skadelig Indvirkning paa Lungecellerne af ilt- 
fattig Luft. Forsøgene viste ogsaa, at en Luft med 1 "/o Kulilte 
taales af disse Fugle i indtil 20 Minutter. Herved stiger den 
respiratoriske Kvotient betydeligt”); ogsaa her findes der en i 
Forhold til Ilten betydelig Kulsyreudskilning. Af Betydning er, 
at Temperaturen ikke falder under Forgiftningen. Saaledes som 
paavist af Bock taale enkelte varmblodige Dyr (f. Ex. Mus) 
Kulilten i længere Tid ved, åt deres Temperatur falder til noget 
over Stuetemperatur, medens deres Stofskifte bliver minimalt; 
om noget saadant er her ikke Tale, Temperaturen har efter 
7) Bohr og Henriques 1. c. 
2?) conf. Bock, Kulilteintoxication. Kbhvn. 1895. 
26 
