Scenica. 9261 
om azeptaxtor, hvorved man tænker sig tresidede Prismer, der 
ved deres Omdrejning viste forskellige Dekorationer; men disse 
siges at have været anbragte ved Siderne, saa at Dekorations- 
forandringen kun blev partiel. Og dog var der sikkert Tilfælde, 
hvor hele Scenen maatte fåa et andet Udseende. Lad os tage 
et Par Exempler. I Æschylos” Eumenider foregaar den første 
Del af Stykket foran Apollos Tempel i Delphi, hvorfra Apollo 
og Erinnyerne komme ud, den anden foran Athenes Tempel i 
Athen; Orest gaar hen imod Templet og omfavner Gudebilledet 
(v. 242. 259). Det er ikke troligt, at Athenæerne have fundet 
sig i samme Dekoration paa begge Steder; og hvad har Athenes 
Statue at gøre i Delphi? I Sophokles' Aias foregaar Begyn- 
delsen foran Aias' Telt; det aabnes, og man ser ham derinde; 
men fra v. 815 befinde vi os i en afsides Egn, hvor Aias har 
dræbt sig selv og Tekmessa finder hans Lig. Ogsaa her kræves 
nødvendig en anden Baggrundsdekoration.  Saadanne  Foran- 
dringer lade sig næppe udføre i en Haandevending; det maatte 
da være ønskeligt at unddrage Publikum Synet af dem ved at 
trække et Forhæng for. Og der er andre Tilfælde, hvor Anbrin- 
gelsen af et saadant Fortæppe ikke blot synes hensigtsmæssig, 
men endog nødvendig. Medens nemlig de græske Dramer for 
det meste begynde saaledes, at Skuepladsen er tom, og saa 
enten Choret eller en af Personerne træder frem, er der dog 
ogsaa en Del Dramer, ved hvis Begyndelse man ser Personer 
i hvilende Stilling, liggende eller siddende inde paa Skuepladsen. 
A.Miller (Lehrbuch der griechischen Biihnenalterthimer S.166f.) 
anfører Æschylos' Agamemnon, hvor Vægteren staar påa Taget, 
Euripides' Herakles, hvor Amphitryon tilligemed Megara og 
hendes Børn ved Begyndelsen af Stykket sidde ved Alteret, 
Hiketides og Herakliderne, der begynde ganske påa samme 
Maade, Troades, hvor Hekabe under Prologen ligger paa Gulvet, 
Orestes, hvor den syge Mand ligger sovende paa sit Leje foran 
Huset, samt Aristophanes' Skyer og Vesperne. Bethe (Pro- 
legomena zur Geschichte des Theaters S. 194) tilføjer Sophokles” 
9 
