Undersøgelser over Atomvægten for Aluminium. 987 
Aaret 1880 offentliggjorte; beregnet for H — 1 falde hans An- 
givelser imellem 26,952 og 26,867"). Det første Tal er afledet 
af en Bestemmelse af Lerjordens Mængde i Ammoniakalun; en 
anden Bestemmelse af Forholdet imellem Bromaluminium og 
Sølv gav 26,916; i en tredie Forsøgsrække bestemte han For- 
holdet imellem Metal og Brint omtrent som ovenfor og fandt 
Tallet 26,890, og i en fjerde Række fandt han Tallet 26,867 
ved at bestemme Vandmængden, som den af Aluminium med 
Natronlud udviklede Brint kan danne. 
De tvende sidstnævnte Bestemmelser skulde altsaa nærmest 
kunne sammenlignes med mine ovenfor vundne Resultater ; 
men der er dog følgende at indvende imod dem: 1. Mallet 
har arbejdet med for smaa Mængder Aluminium; i 6 Forsøg, 
i hvilke Metallet opløses i Kalilud under Brintudvikling, anven- 
des ialt kun 3,35 Gr., hvorimod 162,37 Gr. bleve opløste i mine 
tilsvarende Forsøg; 2. Mallet har bestemt den udviklede Brint- 
mængde efter sammes Rumfang; denne Metode er højst 
usikker, dels paa Grund af den ringe Mængde, 4—900 Kubik- 
centimeter, dels fordi Reduktionen af den maalte fugtige Brint- 
mængdes Rumfang til Vægten af tilsvarende tør Brint frembyder 
mange Kilder til Fejltagelser; i mine Forsøg blev Brintmængden 
ligefrem bestemt ved Vejning, uden at det var fornødent at 
opsamle den i luftformig Tilstand. 3. Det af Mallet anvendte 
Apparat var meget ufuldkomment, og endelig har han ved sine 
Beregninger ikke taget Hensyn til Vædskens Kontraktion ved 
Processen. » 
I den sidste Forsøgsrække bestemmer Mallet den udviklede 
Brintmængde ved at ilte den til Vand; hertil anvendte Mallet 
Methoden at lede Brinten over glødende Kobberilte; men denne 
Methode frembyder dels stor Usikkerhed, og saa godt som alle 
Forsøg paåa at bestemme Vandets Sammensætning ad denne Vej 
have som bekendt ogsaa givet urigtige Resultater; dernæst har 
1) Clarke, The Constants of Nature, Part V, 1897, p. 176. 
vi 19t 
