490 C. Christiansen. 
gamet maa have en vis Styrke, for at Straalen kan blive lang, 
men denne Styrke afhænger igen af Ilttrykket; det sker derfor 
langt lettere i Ilt end i atmosfærisk Luft; det samme gælder 
utvivlsomt ogsaa Svovlsyrling. 
Jeg har gjort Forsøg over Chlorets Virkning og fundet, at 
Chlor virker meget energisk paa en Straale af rent Kvægsølv, 
saaledes at det er omtrent umuligt at faa den til at opløse sig 
i Draaber. I Chlorvand forholder Straalen sig paa samme 
Maade. f 
Det kunde herefter synes, at Straalerne blive lange, naar 
de dannes i en Luftart, som indvirker kemisk paa dem; imid- 
lertid er dette langtfra afgørende. Som omtalt i min anden 
Meddelelse bliver en Straale af Zinkamalgam, der i Luften er 
lang, kort, naar man holder et Legeme, der er befugtet med 
Saltsyre, i Nærheden, og paa samme Maade virke Dampe af 
Salpetersyre eller Eddikesyre. Her er altsaa kommet noget 
nyt til; der dannes under disse Omstændigheder Salte paa 
Straalens Overflade, og dog bliver den ikke lang. 
Blot Tilstedeværelsen af Vanddampe er tilstrækkelig til at 
forandre Straalens Længde. En Straale af Zinkamalgam, som 
er lang i tør atmosfærisk Luft, bliver kort ved at blande Luften 
med en ringe Mængde Vanddamp. 
Følgende Forsøg vise dette tydeligt. Å Fig. 1 er et Glasrør, 
1//2m vidt, med to Siderør B og C, der tjene til at drive en 
Luftstrøm igennem det. Foroven er Å lukket med en Prop; 
