500 C. Christiansen. 
paa Ilt, muligvis dissociere denne, maaske danne Ozon, er 
sandsynligt. Jeg har anstillet en ikke ringe Mængde Forsøg, 
ved hvilke Kvægsølv dels faldt i tør Luft, dels i Luft, der inde- 
holdt Vanddamp i forskellig Mængde. Ved alle disse har det 
vist sig, at der fandt en Absorption Sted, naar Vanddamp var 
tilstede, og at den voxede jævnt, naar Damptrykket tiltog. Om 
dette imidlertid er en Følge af indtraadte kemiske Virkninger, 
Ozondannelse og Iltning af Kvægsølvet, eller om det hidrører 
fra de Uregelmæssigheder, som Vanddampenes Tilstedeværelse 
i Oxymetret altid fremkalde, tør jeg ikke afgøre. 
Hvorledes det end forholder sig hermed, er det sikkert, at 
Absorptionen med rent Kvægsølv og de almindelige Luftarter er 
højst ringe og kan betragtes som forsvindende i Sammenligning 
med Absorptionen i Amalgamer af de Metaller, som let iltes. 
S 22. Absorptionens Forløb i tør og fugtig Luft. 
Vi vende os nu til Spørgsmaalet om Amalgamernes For- 
hold i forskellige Luftarter. Der er her en stor Mængde Spørgs- 
maal at besvare, da Problemet mig bekendt ikke tidligere har 
været stillet. En af de vigtigste Opgaver er at faa at vide, 
hvilken Indflydelse Vanddampene udøve. Vi ere jo ikke i Stand 
til at undgaa deres Nærværelse fuldkommen: enten Luften tørres 
med Svovlsyre eller Fosforsyreanhydrid, er der endnu Spor af 
Vanddamp tilstede, og det er jo en given Sag, at selv yderst 
ringe Mængder Vanddamp kan være afgørende for den kemiske 
Virkning, hvormed vi have at gøre. Inden dette var blevet mig 
klart, erholdt jeg virkelig meget uregelmæssige Absorptioner. 
Ved de Forsøg, som nu skulle omtales, var der ingen 
Fosforsyreanhydrid i Oxymetrets Beholdere Å og B. Jeg fyldte 
først Apparatet med kulsyrefri atmosfærisk Luft, der enten tør- 
redes ved at gaa gennem koncentreret Svovlsyre og dernæst 
gennem to Rør med Fosforsyreanhydrid, eller ogsaa gjordes 
12 
