11. Januar. ( ^3 ^ 1. Mode. 



meters Overflade og 20 Centimeters Tykkelse. Flest Kul 

 fandtes i de mellemste Lag. Alle de fundne Træarter ere 

 endnu vildtvoxende i Danmark. Aldeles overvejende var 

 Egekul, som fandtes paa 600 „Steder", ofte talrige paa samme 

 Sted, indtil 150 Stykker i samme Hob. Egekullene vare ogsaa 

 de største, indtil 5 Centim. lange og 3 Centim. tykke. Alene 

 fra Ærtebølle-Dyngen undersøgtes over 4000 Stykker Egekul. 

 Derefter kommer, hvad Mængden af Kul angaar. Birk og 

 Ælm , hvilken sidste fandtes paa 87 Steder, Ælmen er af 

 særlig Interesse, da den ikke vides at være funden fossil i 

 vore Tørvemoser, lige saa lidt som den tidligere er funden i 

 Køkkenmøddinger. Overhovedet ere, saa vidt vides, Kul fra 

 Køkkenmøddinger ikke tidligere blevne undersøgte eller be- 

 stemte. 



I ringere Mængde fandtes Kul af Bævreasp, Æl, Hassel, 

 Pil og Ask: den sidste alene i Lejre-Dyngen, altsaa fra den 

 yngre Stenalder. Af Naaletræer fandtes kun et Par Steder 

 nogle meget smaa Kulsplinter i de nederste Lag og af ube- 

 stemmelig Art, saa at det er usikkert, om de hidrøre fra Fyr 

 eller fra de endnu vildtvoxende Ene eller Tax. Af Bøg 

 fandtes ikke Spor i nogen af alle disse Affaldsdynger, med 

 Undtagelse af en halvt forkullet ;Gren i Overfladen af Ørum 

 Aa-Dyngen, men som næppe tilhørte Køkkenmøddingen. 



Det til Bedømmelse af Cand. pharm. Bille Gram's Af- 

 handling Om Proteinkornene hos de oliegivende Frø nedsatte 

 Udvalg havde afgivet følgende Betænkning: 



I Henhold til det os af Selskabet overdragne Hverv have 

 vi herved den Ære at afgive Betænkning over Cand. pharm. 

 Bille Gram"s Afhandling: ,,0m Proteinkornene hos oliegivende 

 Frø«. 



Er end den særlige Betydning, der maatte tillægges Protein- 

 kornene, da de antoges for virkelige Organer i Gellen, bort- 

 falden efter Paavisningen af deres Oprindelse ved Indtørring 



