24. Oktober. ( 81 ) Overordentligt Møde. 



hundreders Arbejdere. Men særlig møder vi den i det 16. 

 Aarhundrede, baade hos Troens Mænd, der sætter Fædre- 

 landet til Side for Fællesskabet i Religionsbekendelse, og hos 

 Tankens, hos Renæssancens og Humanismens Mænd, der 

 ofte i bestemte Ord hævder Verdensborgerskabet som noget, 

 der er Statsborgerskabet og Fædrelandsfølelsen overlegent. 

 Denne kosmopolitiske Tankegang genfinder vi atter og atter 

 hos Tyge Brahe fra hans Ungdom til hans sidste Dage. 



Den hindrede ikke, at han følte Kærlighed til sit Fædre- 

 land. Vi har hans Ord derfor selv i hans Udlændigheds 

 Dage. Den fædrene Jord, skrev han 1598, lokker alle ved 

 sin Behagelighed og tillader ingen at glemme den ^ ; det har 

 ikke været let at forlade Fædrelandet, udtalte han Aaret 

 før sin Død til Kepler^. Det stærkeste Vidnesbyrd om 

 hans Fædrelandsfølelse er dog hans Iver for, at Hveen 

 skulde blive det bestandige Hjemsted og Midtpunkt for 

 Videnskab, og det saaledes, at Ledelsen af de derværende 

 Studier for lige saa bestandigt skulde være knyttet til 

 danske Mænd. Men hans kosmopolitiske Tankegang lettede 

 Overgangen for ham, da han besluttede at bryde op. 



Den lettede Overgangen. Men den frembragte ikke Beslut- 

 ningen. Vel er det saa, at Tyge Brahe ikke blev forjaget fra 

 Danmark : for saa vidt kan man sige, at det var ham selv. der 

 valgte Landflygtigheden. Men det synes kun saa. Modsæt- 

 ningsforholdet mellem ham og det danske Samfund var i 20 

 Aar blevet mildnet , og dette skyldtes • en anerkendende og 

 beundrende Konge og forstaaende Statsmænd. Da vaagnede 

 det op med fuld Kraft, dengang da en ung Konge, opfyldt 

 af Forestillingen om sin egen Ret og Statens Ret over for 

 en Adelsmand, der hævdede sin Ret og Videnskabens Ret, 

 besteg Tronen. Fjenderne voksede frem, og Kristian IV's 



^ Astronorniae instauratae Mechanica, Fol. G 3. 

 ^ Kepler, Opera VIII, 726. 



