Overordentligt Møde. { 88 ) 24. Oktober. 



dette ingen kendelig Indflydelse havde paa deres Steder; der- 

 igennem mente han nemlig at kunne vise, at Kopernikus' An- 

 tagelse af, at Jorden løb rundt om Solen, ikke kunde være 



rigtig. 



Men med Hensyn til de bevægelige Himmellegemer fulgte 

 han det Princip at fordele Iagttagelserne af dem saaledes, at 

 disse kom til at svare til alle mulige Steder i disse Himmel- 

 legemers Baner. 



Dette var noget hidtil ukendt. Der var i det hele taget 

 kun blevet anstillet Iagttagelser i Ny og Næ for at se, om de 

 af Tabellerne uddragne Steder af nævnte Himmellegemer ikke 

 afveg altfor meget fra Virkeligheden. Tycho staar ogsaa paa 

 dette Punkt som Astronomiens Reformator, som den, der viste 

 Astronomerne den Vej, de skulde følge, og som de ogsaa 

 fulgte, dog i Begyndelsen ikke med overdreven Iver. Nu til 

 Dags betragtes en saadan Kontinuitet i Iagttagelserne som 

 selvfølgelig. 



Det var netop denne Kontinuitet i Forbindelse med Iagt- 

 tagelsernes usædvanhge Nøjagtighed, der førte til de store af 

 hans Iagttagelser udledte Resultater. 



Blandt dem, han selv fandt, skal jeg her, for ikke at blive 

 for vidtløftig, kun henpege til forskellige Uligheder i Maanens 

 Bevægelse ud over dem, der allerede vare kendte fra Oldtiden 

 af. Havde Tycho ikke iagttaget Maanen i en Række af Aar 

 og under alle mulige Stillinger af Maanen, havde han ikke 

 kunnet linde dem, især da disse Uligheder ofte gribe ind i 

 hinanden. 



Stor Betydning fik Kontinuiteten af Tychos Planetiagtta- 

 gelser for Opdagelsen af Planeternes sande Baner. Denne 

 Opdagelse blev det, som bekendt, ikke forundt Tycho selv at 

 gøre. Den blev først nogle Aar efter Tychos Død gjort af 

 hans Discipel Kepler. 



Ogsaa om Keplers Opdagelse af Planeternes sande Baner 

 kan man sige, at den skyldtes Kontinuiteten i Tychos Planet- 



