10 EuG. Warming. 



varierer mellem ægdannet, elliptisk, lancetdannet, aflang, linie- 

 dannet, spadedannet, omvendt ægdannet o. s. v., og dets Stilk 

 er kort (kortere end Pladen) eller mangler. Nervationen stem- 

 mer med Bladformen; Pladen er ligenervet, buenervet, fjer- 

 nervet og lign. 



Vi træffe denne Modsætning allerede hos vore egne, almin- 

 delige Vedplanter ; til de Rundbladede høre saaledes følgende: 



(1) Acer, Æsrulus, Betula, Hedera, Platanus, Fopulus, Ri- 

 bes, de fleste Bubus-Arier, Tilia, Viburnum Opulus, og mindre 

 udpræget : Cratægus og Syringa. 



Til de Langbladede høre: (2) Berberis, Carpinus, Cornus, 

 Cotoneaster, Daph?ie, Euonymus, Fagus, Hippopha'é, Ilex, Lo- 

 nicera. Primus, Pyrus (mindre typisk), Quercus, Rhamnus, 

 Salix, JJlmus o. a., og hertil slutte sig Erica, Calluna, Em- 

 petrum, Naaletræer, og de med finnede Blade: Fraxinus, 

 Juglans, Rosa, Sambucus, Sorbus Aucuparia. Mindst typisk 

 er Corylus og Pyrus communis. 



Selv indenfor Naaletræerne ses den samme Modsætning; 

 Ginkgo hører til de Rundbladede, de ægte Naaletræer til de 

 Langbladede. 



Skønt der mellem disse to extreme Grupper selvfølgelig er 

 Mellemformer, og skønt der er andre Bladtyper, f. Ex. Skæl- 

 bladet hos Cupressaceæ, forekomme de mig dog saa almindelige 

 og vel udprægede, at jeg undrer mig meget over ikke at finde 

 denne Hovedforskel fremhævet i de botaniske Lærebøger; det 

 forekommer mig utænkeligt, at den skulde være undgaaet Bo- 

 tanikernes Opmærksomhed. Men mærkværdigt nok synes dette 

 i Almindelighed at være Tilfældet. Ved min Eftersøgning fandt 

 jeg først Sagen berørt af Grant Allen i den anførte Afhand- 

 ling (Nature, 1. c. S. 512); han siger: „Sessile leaves are par- 

 ticularly apt to be lanceolate. They approach nearest among 

 dicotyledons to the monocotyledonous type." Men den, som 

 rimeligvis først og, saa vidt jeg ved, med størst Bestemthed 



