Om Løvbladformel'. 31 



sig; bar Jord, solaabiie Klipper eller Træstammer blive derfor 

 fortrinsvis dens Voksepladser. Til den høre de tropiske Epi- 

 fyter og Klatreplanter, til hvilke der ovenfor henvistes (S. 8). 



Naar Levermosserne af Jungermanniaformen undtages, have 

 vore Skove ikke mange Repræsentanter for denne Type, nær- 

 mest kun: (16) Lijsimachia nemorum og L. nummularia, men 

 den sidste i alt Fald findes dog fortrinsvis paa Skovenge eller 

 fugtige Græsmarker, der støde op til Skove; ogsaa Veronica 

 officinalis kan regnes herhen; af Vedplanterne hører Linnæa 

 horealis herhen. Finnede Blade kunne i høj Grad efterligne 

 en Gren med modsatte Blade, hvilke ved Belysningen ere 

 blevne stillede i et Plan. Blandt Skovbundsurter, der saa- 

 ledes ligne Nummulariatypen, kan nævnes: Vicia sepium. 



Paa aabent Land have vi heller ikke mange Repræsentanter 

 for denne Type, men nærmest herhen hører dog: (17) Elatine, 

 Peplis Portida, Herniaria, Veronica serpijllifolia , Hypericum 

 humifusum. 



I tropiske Lande træffes flere, der ganske slutte sig til denne 

 Type, og som, saa vidt jeg ved, høre hjemme især paa aaben, 

 lysrig Bund, der ikke overdækkes tæt af anden Vegetation, 

 f. Eks. Arter af: (18) Evolvulus, Geophila, Euphorhia. 



H. Lycopodium-Typen kan nævnes i Sammenhæng 

 med forrige, fordi Stænglerne have en lignende Stilling: men 

 Bladformen er jo som bekendt vidt forskellig. Den er nær- 

 mest en Aabenlands-Form, i Skovene kun repræsenteret af 

 L. annotinum, paa solaabne Steder af de andre Arter. 



J. Den taraxacoide Type kunde man benævne en 

 Gruppe Planter, som ere Rosetplanter med hele eller lidet ind- 

 skaarne Langblade. Bladet er sædvanligvis aflangt og mere 

 eller mindre spadeformet, idet det hen mod Spidsen bliver 

 jævnt bredere. Bladene ere sædvanlig siddende eller dog kun 

 kortstilkede, og de gaa skraat opad og udad : de yderste kunne 



^29 



