112 Fr. Buhl. 



Proces i Modsætning til de ovenfor omtalte Imperfekter med 

 u og i efter første eller anden Radikal. 



Uden Tvivl maa Gaadens Løsning søges i den Antagelse, 

 at det Ursemitiske ved Siden af Imperfekter, der begyndte 

 med ja, ogsaa havde saadanne, der begyndte med ji 

 eller ju. 



1 Virkeligheden lader der sig nu ogsaa paavise flere Spor 

 af saadanne Former. I Hebraisk have Imperfekter med a i 

 sidste Stavelse i visse Rodklasser et oprindeligt i i første. 

 Saaledes lyder Imperfekt af bos i dette Sprog jebos, opstaaet 

 af et oprindeligt jibds; Imperfekt til det intransitive qal lyder 

 jéqaJ, oprindeligt jiqal o. s. v. Ogsaa i Arabisk forekomme 

 saadanne Former, f. Eks. det bekendte ichåL og desuden alle- 

 haande Tilfælde i Dialekterne. Kelbiterne sagde saaledes _;Y7aw 

 for jalam, hvad ogsaa i andre Dialekter sporadisk finder Sted 

 udenfor 1. Persona Det viser sig altsaa, at dette i fortrins- 

 vis er anvendt, naar den anden Stavelse havde Vokalen a. 

 Antager man nu af en Rod tb et Imperfekt jitab forlænget til 

 jUab, saa faar man en Form, der faktisk forekommer i He- 

 braisk og dialektisk ogsaa i Arabisk (f. Eks. jtgal for jajgal), 

 og dermed er Grundlaget givet, hvoraf der kunde udvikle sig 

 Perfekter jatab, J(f{/(f^ o. s. v. med et sekundært _/ som første 

 Bogstav. 



Hvis nu _; er opstaaet paa denne Maade, saa taler alle- 

 rede Analogien for, at tv ^ som første Bogstav hidrører fra 

 Former med Forstavelsen ju i Imperfekt. Til Stadfæstelse 

 heraf tjene de arabiske Konjugationer (II, III og IV), hvis 

 Imperfekter ikke begynde med ja, men med ju, da denne 

 Forstavelse rimeligvis har været brugt paa friere Maade og i 

 videre Omfang, inden den satte sig fast i de nævnte Konjuga- 

 tioner. Et supponeret julid eller jusal vilde altsaa ved For- 

 længelse give julid og jusal. Former, der faktisk forekomme 



' Smlgn. Fleischkr, Beitiåge 18e)4. 275. 

 * I Hebraisk og Aramaisk optræder dette tv i Reglen som j. 



4 



