150 Helgi Pjetursson. 



at løse sten ikke længe vilde faa Lov til at blive liggende paa 

 dette Sted. 



Bjærgarten er muligvis en af strømmende Vand kun lidt 

 bearbejdet Moræne. 



Et Par Mil syd for Myvatn, heniniod Grænsen af 6då6a- 

 hraun, ligger de to høje, betydelige Fjælde Blåfjall og Sellanda- 

 fjall: begge bestaar af „præglacial Dolerit" foroven og Pala- 

 gonitbreccie forneden; Blåfjall er desuden interessant, ved at 

 dets øverste Top — efter hvad Thoroddsen antager — som 

 Nunatak har raget op over den sidste Nedisnings Jokelhav, 

 hvorved et af Udbrudsstederne for den „præglaciale Dolerit" 

 er undgaaet Ødelæggelse ^ 



Vi besteg Blåfjall fra Nordsiden uden i de mægtige Tuf- 

 og Brecciemasser at faa Øje paa nogen morænelignende Bjærg- 

 art; Fjældets Top naaede vi ikke. 



Sellandafjall er noget lavere end Blåfjall og dets Sider ikke 

 saa stejle og mere grusdækkede. I en Erosionskløft i Fjældets 

 nordvestlige Del iagttoges i ringe Højde graalig, haard, smukt 

 isskuret Moræne. Skønt det paa Grund af den ringere Hæld- 

 ning ikke kunde ses med saa stor Klarhed som i Biirfell ved 

 Thjorså f. Eks., syntes Morænen at fortsætte sig ind under 

 den vulkanske Breccie og altsaa at være ældre end Fjældets 

 Hovedmasse. Man har vanskeligt ved at forestille sig, at disse 

 imponerende Fjælde hviler paa Moræne — og som Følge deraf 

 maa være „interglaciale" — : men det synes virkelig at for- 

 holde sig paa denne Maade. Jeg vil desuden minde om, at 

 man med Sikkerhed ved. at omtr. 700 Fods Mægtighed af 

 Biirfells Klippemasser hviler paa Moræne, og Hestfjall i Syd- 

 landet synes ogsaa at være opbygget paa Morænegrund. Den 

 smukke Moræne i Laxårdalen, der nu skal omtales, ligger 

 noget lavere end Morænen fra Sellandafjalls Rødder og over- 

 lejres ogsaa af isskuret Dolerit. Forskellen er altsaa den 



1 Thoroddsen: Vulkaner i det n.-ø.-lige Island. Bih. t. K. Sv. Vet.-Ak. 

 Hndl. Bd. 14. Afd. Il Nr. 5, p. 5, p. 13 og Tavle II, Profil 2. 



14 



