164 Helgi Pjetursson. 



ved Husavik o. s. v., er ældre end de forsteningsførende Lag", 

 der anses for at være af pliocæn Alder. Der er, forekommer 

 det mig, en vis Sandsynlighed for, at Morænen er ældre. Der 

 kan ingen Tvivl være om, at saavel Morænen som Skal- og 

 Brunkulslagene er ældre end den sidste Nedisning af Egnen; 

 det kan heller ikke betvivles, at disse Dannelser maa være af 

 forskellig Alder, da de jo er Vidnesbyrd om hinanden modsatte 

 Afvigelser fra et Klima som Nutidens. 



Den Mulighed, at Hallbjarnarsta5alagene er præglaciale, 

 synes næsten udelukket, naar man betænker, at de ældste 

 islandske Moræner hører til Palagonitformationens dybere Lag, 

 og at altsaa Breccieplateauet for en stor Del først er blevet 

 opbygget efter deres Aflejring, medens Breccielandets nu- 

 værende Overfladeforhold i Hovedtrækkene ikke synes at være 

 blevne til førend efter de Moræners Aflejring, henover hvilke 

 de doleritiske Lavaer er strømmede. 



Hvis disse Lag var præglaciale, kunde vi vente at finde 

 dem dækkede af mægtige Moræner og det saa meget mere, 

 som det kan antages, at de lidet modstandsdygtige Sand- og 

 Lerlag vilde have afgivet rigeligt Bundmorænemateriale; man 

 ser ogsaa, at det løse glaciale Grus øverst i Klinten har en 

 betydelig Mægtighed. 



Vi antager altsaa, at HallbjarnarstaSalagene er interglaciale ; 

 og da vi nu ved, at der har været en meget udstrakt Tnter- 

 glacialperiode, hvorhen disse Lag efter Lojringsforholdenes, 

 ganske vist ingenlunde utvetydige Vidnesbyrd synes at høre, 

 vil vi foreløbig henføre dem til de interglaciale Doleriters 

 Tidsrum. 



Jeg vil nu omtale en Lokalitet i det vestlige Island, som 

 blev besøgt paa Tilbagerejsen, nemlig Fjældet Strutur nær 

 Eiri'ksjokull. Strutur har efter Thoroddsen en Højde af 3305 

 F. ; dets øverste Top bestaar af brun Palagonitbreccie med 

 kantede Basaltbrudstykker; under den er der haard, graalig 

 Moræne, der har en meget betydelig Mægtighed. Længere 



18 



