Moræner i den islandske Palagonitformation. 167 



det sydlige Lavland, omtrent færdigdannet ; den synes endog 

 at være flydt henover marine Aflejringer. Men det er let at 

 se, at selv de øverste „Palagonitmoræner" er afsatte, inden 

 den Sønderstykning af Breccieplateauet fandt Sted, der førte 

 til Lavlandets Opstaaen^ Jeg vil her kun minde om de 

 tildels mægtige Basaltgange, der fra øverst til nederst gennem- 

 sætter de af Moræner delvis opbyggede Fjældblokke, som f. Eks. 

 Mi5fel]sfjall og Berghylsfjall ; disse Gange er ældre end 

 Fjældene (som isolerede Brudstykker), men yngre end Mo- 

 rænen. 



Rimeligvis er ogsaa de doleritiske Udbrud gaaede for sig 

 gennem lange Tider; ved Skagafjorden og Jokulså ser det 

 endog ud til, at Moræner, der overlejres af mægtige Dolerit- 

 dækker, ogsaa har Dolerit til Underlag. Dette svækker dog 

 ikke de Slutninger, der ovenfor er gjorte angaaende den store 

 Interglacialperiodes Varighed, da der ingen Tvivl kan være om 

 den ofte tilstedeværende store Diskordans mellem isskuret 

 Dolerit og underliggende Moræne. 



I Anledning af Nordøstlandets isskurede Lavastrømme siger 

 Thoroddsen: „der synes altsaa at ligge et betydeligt Tidsrum 

 imellem Brecciens Dannelse og Frembruddet af den præ- 

 glaciale Lava, en Tid, der har været lang nok til, at Ero- 

 sionen kunde have en betydelig Indflydelse paa Overfladens 

 Form" -. 



De store Fjælde, Blåfjall og Sellandafjall, ved Myvatn synes 

 at være opstaaede i Løbet af denne Interglacialperiode; som 

 man maaske vil erindre, er der i Sellandafjalls nederste 

 Partier en isskuret Moræne, der antagelig er ældre end Fjæl- 

 dets Hovedmasse; men hvis det er rigtigt, maa den ogsaa 

 være ældre end Blåfjall. I Løbet af den Periode, vi her taler 

 om, er altsaa den uhyre Masse vulkansk Aske og Slagger, der 



^ Saml. Thoroddsen: Jardskjålftar å Su5urlandi. Udg. af det isl. liter. 

 Selskab. Kbh. 1899. p. 21. 



^ Vulkaner i det n.-ø.-lige Island, p. 10—11. 



21 



