34 s. Sørensen. 



vigtigste Punkter. Den optræder pludselig fuldt anerkendt, 

 som en uomtvistelig Kendsgerning, hvorfra man argumenterer 

 som noget, der slet ikke betvivles , og med Undtagelse af de, 

 som det synes, yderst faa og yderst ilde sete, der overhovedet 

 fornægtede et Liv efter dette , spiller den sin dominerende 

 Rolle i alle indiske Religionsformer. Den maatte ogsaa øve 

 en afgørende hidflydelse paa Opfattelsen af Himlen og, i 

 Modsætning hertil. Helvede, hvis Foreløbighed nu stærkt frem- 

 hæves, nemlig saaledes at „Himlen" nød man kun for ganske 

 særlig stor Fromhed og kun saa længe, indtil de af ens gode 

 Gerninger {Punya), som kun kunde belønnes paa den Maade, 

 vare belønnede eller forbrugte, og Helvede omvendt. Saa fik 

 det Ende, og man maatte i en ny Tilværelse afsone eller 

 belønnes for Resten, hvorved man samlede sig ny Gerninger, som 

 henholdsvis skulde, belønnes eller straffes; al Belønning eller 

 Straf gaves normalt ved Sjælevandringen i henholdsvis lykke- 

 lige eller ulykkelige Fødsler, og idet man stadig samlede sig 

 Gerninger, havde dette „Kredsløb" (samsåra) al Udsigt til 

 at blive evigt, og dette havde for Inderen saa langt fra noget 

 tillokkende, at det undertiden kaldes „det jordiske Helvede". 

 Man kunde kun opnaa „Befrielse" {moksha, nirvana) ved 

 helt at undgaa Opsamlinger af Gerninger eller faa de allerede 

 opsamlede „brændte" ved den rette Betragtning af brahman 

 som det eneste virkelige; saa blev man ét med brahman 

 og blev ikke mere genfødt. Problemet og dets Løsning stil- 

 ledes naturligvis forskelligt i de forskellige Skoler; men dette 

 vedkommer os ikke her. Et Slags Kompromis mellem de to 

 Livsbetragtninger er det utvivlsomt, naar Etiken berigedes 

 med et fjerde Formaal (moksha) ved Siden af dharma, 

 artha og kåma, og naar man opstillede et fjerde Livsstadium 

 for de „tvebaarne" ved Siden af dem som Student, Husfader 

 og Skovboer (Selvplager), nemlig som sanmjåsiu (Forsager) 

 eller bhikshu (Tiggermunk). Men i Virkeligheden synes et 

 saadant Kompromis at være ganske sekundært og kun en 



4 



