Et Stykke indisk Religionshistorie. 39 



som bekendt til Krigerkasten); det vilde nu være underligt, 

 om en Retning, der ialtfald for en væsentlig Del skyldtes 

 Krigerkastens Initiativ, anerkendt kun skulde være indrømmet 

 Brahmanen. Det er ikke engang rimeligt, at kun „tvebaarne" 

 have kunnet slaa ind paa denne Vej; Buddha optog som 

 bekendt Folk af alle Kaster i sin Tiggermunke-Orden, og det 

 har han ikke været ene om; den Dag i Dag rekruteres San- 

 ny dsin'ericie i de fleste Sekter af alle Kaster uden Forskel \ 



Paa en ganske anden og meget ejendommelig og instruktiv 

 Maade behandles det samme Problem i den berømte Episode 

 Bhagavadgita , som af denne og mange andre Grunde maa 

 henføres til et senere Standpunkt. Da de to Hære staar op- 

 stillede overfor hinanden, faar Yudhishthiras Broder Arjuna 

 et Anfald af Forsagelse og vil opgive Kampen, men strammes 

 op af Krshna med Bhagavadgita , som ogsaa tilsyneladende 

 lærer et Kompromis: man skal nemlig udføre Handlingen, 

 men uden at tage Hensyn til sin Lyst og uden at forbinde 

 nogen Atraa dermed, men blot fordi det er en Pligt (in casu 

 skal Arjuna i sin Egenskab af Kriger slaa saa mange ihjel 

 som muligt uden Persons Anseelse, selv om han ikke holder 

 af det, ligegyldigt hvem han slaar ihjel, og om han vinder 

 eller taber); i Virkeligheden skal man kun bryde sig om „Be- 

 frielsen" : Handlingen skal udføres som et Offer til „den højeste 

 Gud", ikke af egoistiske Grunde; saa binder den en ikke til 

 Tilværelsen. Her gaar den ovenfor fremsatte Forklaring (at 

 denne Anskuelse var en Konsekvens af forandrede Interesser) 

 øjensynlig ikke længere; thi det vilde i saa Fald være en 

 eklatant Selvmodsigelse, at man skulde udføre Handlinger 

 uden at have Lyst til dem og uden at have noget Formaal 

 med dem, kort sagt netop uden at have Interesse for dem. 

 Forklaringen ligger (hvad der allerede er antydet i, at Ger- 



^ Der lægges megen Vægt paa, at Rama dræbte en Cudra. som 

 spægede sig; men Spægelser hørte jo netop til det gamle Systern, og 

 dettes 3 Livsstadier tilskrives udtrykkelig de „tvebaarne". 



9 



