Om Iltens Forhold til Celledelingen i Hønseægget. 63 



Forsøg 25. 



2 befrugtede Blommer i 1 pCt. l<laFl. 



Tp. 38°. h. 0-4..'5. 

 O2 + 0,09 Clcm. 



iVj + 0,17 — 

 CO^ +0,44 - 



Ingen Udvikling, 



Naar den døde Blomme saaledes i en 1 pGt. iVai^^Z-Opløs- 

 ning afgiver Iltmængder, der er fra 3 til 20 Gange mindre end 

 dem, den levende Blomme under helt eller tilnærmelsesvis 

 normale Forhold producerer, er dette sandsynligvis en rent 

 fysikalsk Proces ; ogsaa det hele Æg afgiver jo ved lave Tem- 

 peraturer tilsvarende smaa Iltmængder, som rimeligst antages 

 afspaltede fra Blommens iltrige Forbindelser. Denne Antagelse 

 stemmer sammen med, at det befrugtede Æg, som de med- 

 delte Udpumpningsresultater angiver, i Løbet af de 2 første 

 Rugedage gradvist mister en Del af sin udpumpelige Ilt. 



Herhen hører et postmortelt Fænomen, der ikke hidtil er 

 bleven iagttaget, men som iøvrigt ikke indgaaende skal af- 

 handles her. Naar en Blomme har været død i længere Tid, 

 f. Eks. et Døgn, viser den sig ved Udpumpning meget iltfattig, 

 næsten iltfri, og meget kulsyrerig. I et Respirationsforsøg vil 

 den da kunne optage Ilt og afgive Kulsyre. Dette Fænomen 

 savnor jo ikke Analogier andetsteds. Den levende Blomme, 

 befrugtet eller ubefrugtet, er iltrig og kulsyrefattig, den døde 

 iltfattig og kulsyrerig. En ubefrugtet Blomme vil dø efter et 

 Døgns Ophold ved 38°. 



Ligesom det nu altsaa er sikkert fastslaaet, at det befrugtede 

 Æg, naar det udvikler sig, i de første Rugetimer producerer 

 ca. 0,.5 Gem. Ilt, saaledes angiver Forsøgene 12, 20 og 21, at 

 det undertiden dør under et tilsvarende Iltforbrug. Det vilde 

 naturligvis frembyde megen Interesse at finde de dertil hørende 

 Betingelser, Forsøg 20 og 21 gav mig Anledning til at prøve 

 at ruge Blommen i en stærkt hypotonisk Vædske, 0,1 pGt. 



D. K. I). VID. SELSK. OVKRS. 1902. 21 5 



