Fortsatte Bemærkninger om et Mode i Vidensk. Selsk. 1751. 103 



blev angreben af en saa farlig Sygdom, at man endog frygtede 

 for hans Liv, og at Selskabets Sekretær ogsaa samtidig var 

 syg, som det fremgaar af et Brev af 6te Maj 1752 fra Lange- 

 bek til Suhm, der da opholdt sig i Trondhjem. Han skriver 

 nemlig: „Justitsraad I/ielmstierne takker meget for Etats- 

 raadens oprigtige Omhu for ham; det tegner nu til Bedring 

 med ham. Men den unge Greve Holstein er endnu meget 

 svag, og det vilde blive en stor Hjertesorg for hans gamle 

 Forældre, om han skulde falde af. Professor Hiikner rejser 

 nu udenlands, han har Lassens Stipendium, som er 300 Rdlr. 

 om Aaret, desforuden har Hans Majestæt tillagt ham i fire 

 Aar 300 Rdlr. aarligen'' ^ Hiibner havde været den unge Grev 

 Holsteins Lærer og derigennem vundet hans indflydelsesrige 

 Faders Yndest og Beskyttelse. Det samme gælder Balthasar 

 Gehhard Obelitz, der betegnes som Grev Ghr. Holsteins „Hov- 

 mester" og formodentlig har været hans Manuduktør til den 

 juridiske Eksamen, han i Januar 1754 underkastede sig. I 

 ethvert Tilfælde skyldte Obelitz Gehejmeraad J. L. Holstein, 

 at han samme Aar kaldtes til Professor Juris ved Universitetet, 

 en Udnævnelse, der synes at have fremkaldt en Del Kritik. 

 B. W. Luxdorph, der jævnlig kunde være ret skarp i sine 

 Udtalelser, ytrede saaledes, at denne Befordring var et af 

 Holsteins „Vindel Eg" (Vindæg)-. Senere vandt Obelitz dog 

 en vis Anseelse som akademisk Lærer, saa Holstein maaske 

 alligevel ikke har taget saa meget fejl af Manden, som Lux- 

 dorph mente. 



De ovenfor meddelte Uddrag af de lærde Tidenders Beret- 

 ninger om Møder i Videnskabernes Selskab vise, at det alle- 

 rede tidlig har været Skik at give Offentligheden et vist Ind- 

 blik i Selskabets Virksomhed. Det skete dog endnu ikke til 

 Stadighed, og det var da heller ikke alt, hvad der foregik, 



' Breve fra Jacob Langebek udg. af det Kgl. Danske Selsk., S. 147—8. 

 * Justitsraad Jacob Gudes Optegnelser, Personalhist. Tidsskr. 2 R. II, 1-27. 



