jQg J. L. Heiberg. 



som refererende sig til et uopfyldt Løfte. Mod denne For- 

 klaring gjør de nyplatoniske Scholier til Phaidon, som gaar 

 under Olympiodoros' Navn, men er Uddrag af fleres Gommen- 

 tarer og Forelæsninger, en meget berettiget Indvending (S. 208 

 ed. Finckh): dtd ri d<peiXsiv icprj zo) 'A<TXÅr]7rt(v zrjv i%mav xai 

 xoT>ro Ttltozaiov kipb^iyqaxn; xaizoi, el cocftdev . eruazpscprjQ ojv 

 dvYjp odx au é7:sXdi^}zzo. r] dzc Uauoviorj deizat 7:po\JoiaQ rj (po^ij 

 åTzalXazzoiiivfi zotv tzoVmv noi^cov ; åto xat zo Xoytov (pyjat zåq 

 (poXd.Q åvayopévaQ zov Ttaidva adetv. Den tilsidst antydede For- 

 klaring findes udførligere i de samme Scholier S. 171: diå zi 

 zw AaxXriTZiU) zov åXexzpoova åzodiocoatv; rj ha zo. vzvoarjxoza 

 zrjQ ipoyriq åu zfj ysvéaet zaoza égcdarjzat; pr^Kozs 3s xazå zo 

 loyio'j xat wjzoQ zh\) izaidva aocou ^o'jAtzat (hadpapziv elg zåq 

 olxscag dpydg. 



Ikke engang Nyplatonikerne , hvem Tanken om Livet som 

 en Sygdom dog maatte ligge saa nær, som den overhovedet kom 

 noget antikt Menneske, vover altsaa mere end formodningsvis 

 at fremsætte en Forklaring, der nærmer sig til den moderne 

 (Sjælen, der er besmittet ved sit Samkvem med Legemet, 

 trænger i Døden til en Læge og Renser; den befriede Sjæl 

 stiger op til sit Ophav med en Takkesang til Befrieren). 



Fra denne nyplatoniske Fortolkning er den moderne ud- 

 gaaet. Med umiskendelig Hentydning dertil siger saaledes 

 Pico di Mirandula De hominis dignitate (Opera omnia, Basil. 

 1557 S. 321): hunc gallum moriens Socrates, cum diuinitatem 

 animi sui diuinitati maioris mundi copulaturum se speraret, 

 Aesculapio, id est animarum medico, iam extra omne morbi 

 discrimen positus debere se dixit. Ligeledes Ficinus in Pla- 

 tonem (Opera, Basil. 1561, II S. 1395): Socrates tandem gal- 

 lum Aesculapio sacrum se debere fatetur reddique diligentis- 

 sime iubet. prisci Aesculapio medico Phoebi filio gallum 

 sacrificabant diei solisque unicum [læs : nuncium] , id est 

 diuinae beneficentiae morborum omnium curatrici, quae diuinae 

 prouidentiae filia nominatur, (cui) diem, id est uitae lumen. 



