Sokrates' sidste Ord. 115 



Der ligger imidlertid i Hirzels Betragtning den rigtige Tanke, 

 at en Kunstner som Platon ikke vilde have givet den historiske 

 Ytring den fremragende Plads, den har, hvis han ikke havde 

 set andet i den end Oprettelsen af en i hans Øjne ligegyldig 

 Forsømmelse ; heiler ikke det Faktum, at Sokrates havde digtet 

 i Fængslet, er optaget raat, men kunstnerisk benyttet. Naar 

 altsaa Sokrates' sidste Ord har været betydningsfulde i Platons 

 Øjne, maa vi forlange i hans Fremstilling at finde Elementerne 

 til at forstaa denne deres Betydning, og selvfølgeligt maa ogsaa 

 disse Elementer være historiske. 



Denne Fordring har Platon nu ogsaa opfyldt. 



I cap. 66 fortælles, med alle Tegn paa historisk Troværdig- 

 hed, hvorledes Fængselsbetjenten kommer med det fyldte Gift- 

 bæger og rækker Sokrates det; denne ser roligt paa ham med 

 sit ejendommelige Blik {zaOp-^dov) og spørger med Bægeret i 

 Haanden, om det gaar an at bringe en Libation af denne 

 Drik; Manden svarer taktfuldt, at der ikke tilberedes mere af 

 den, end hvad det anses for tilstrækkeligt at drikke. Hertil 

 svarer Sokrates: Godt, jeg forstaar; — å?.)' eoysad^ai yé ttou 

 to7q S£o7g e^ean ze xat ypri zijv fisroixTjatv zijv ix^Mvde éxslas 

 sdxuyj^ yzvéad^at' å drj xat iyoj suyo/jiai zz xat yévotzo za6z7j. 

 Med dette Ønske tømmer han saa Giftbægret. 



At Ønsket gjælder selve Flytningen herfra til den anden 

 Verden, saa at suzuyjj ytvioH^at betyder „løbe godt af", ikke 

 „blive til Lykke for mig", er baade sprogligt og efter Situa- 

 tionen det naturligste ; hvis Platon ikke havde forstaaet Ordene 

 saaledes — forudsat at de er saa strengt authentiske — , vilde 

 han desuden neppe have ladet dem staa uforandrede, da det 

 efter hele Dialogens Tendens er ham umuligt at lade Sokrates 

 ønske ^ at Rejsen maa blive til Lykke for ham; derom er han 

 fuldt forvisset. Og der var Grund til at ønske, at Flytningen 

 maatte gaa godt. Skarntydegiften kan nemlig undertiden med- 

 føre Gonvulsioner (Hasselt, Handbuch der Giftlehre I S. 335 ff. ; 

 det fremgaar ogsaa af Theophrast, hist. plant. IX 16, 7 ff., at 



11 



