Om Indflydelsen af Mængden af Blod, der passerer Lungerne, o.s. v. 229 



Forhaand at være den naturligste; men selvfølgelig er de 

 begge to kun Teorier. Selve Virkningerne af Overskæring eller 

 Irritation af N, Vagus paa det respiratoriske Stofskifte i Lun- 

 gerne er jo imidlertid sikre nok, navnlig hvad V^irkningen af 

 Overskæringen angaar. 



I den nævnte Afhandling leveredes intet Bevis for, at de 

 Vagusoverskæringen eller -irritationen ledsagende Forandringer 

 i det respiratoriske Stofskifte ikke kunde skyldes vasomotoriske 

 Forandringer ; men der udtaltes ' : „Den Vagusoverskæringen 

 ledsagende Forandring i Lungernes respiratoriske Stofskifte 

 kunde for saa vidt nok tænkes at skyldes vasomotoriske Ind- 

 virkninger, som der intet vilde være til Hinder for at antage, 

 at f. Eks. en Udvidning af Karrene i den ene Lunge som Følge 

 af Overskæring af vasokonstriktoriske Nervetraade kunde led- 

 sages af en Forsnævring af Karrene i den anden, eller om- 

 vendt; men det vilde da være det rimeligste at antage, at 

 Kulsyreudskillelsen steg i hvert Fald nogenlunde i samme 

 Forhold som Iltoptagelsen i den ene Lunge og faldt paa samme 

 Maade i den anden, mindre rimeligt, at en Forandring af 

 Karrenes Volumen og dermed sammenhængende Forandring 

 af den Mængde Blod, der passerer dem i en vis Tid, kan 

 bevirke en Stigning af Iltoptagelsen til det dobbelte og et 

 Fald af den til det halve, medens Kulsyreudskillelsen næsten 

 ikke, undertiden endogsaa slet ikke, følger med. Hvad der 

 endvidere tyder paa, at den Vagusoverskæringen ledsagende 

 Forandring i Lungernes respiratoriske Stofskifte ikke kan skyl- 

 des vasomotoriske Indvirkninger, er den Omstændighed, at en 

 Nedsættelse af Antallet af Hjerteslag, naar den er stor nok 

 til at give sig tilkende paa det respiratoriske Stofskifte, be- 

 virker en nogenlunde ligelig Nedsættelse af Iltoptagelsen og 

 Kulsyreudskillelsen, og at selv en stærk Forøgelse af Antallet 

 af Hjerteslag overhovedet slet ikke paavirker Stofskiftet i 

 Lungerne." Omvendt mente jeg, at de inkonstante og atypiske 

 > Skand. Archiv f. Physiologie. 1902. S. 249. 



5 



