4 



I Tarenl, se Orell. 1042: HERCVLI.SANCTO.SERVATORrVIC- 

 TORI-TRIVlMPH. Nq finde vi det samme Tilnavn i Reate, thi 

 Ordet Victor i 2den Linie er aabenbart Vocativ, og ikke, som 

 Ritschl p. XII prøver at gjøre det til, Nominativ. Dette alminde- 

 lige Tilnavn behøver visselig ingen anden Forklaring end den, som 

 Varro havde opstillet: «quod omne genus animalium vicerit». 

 Men Macrobius er ikke tilfreds dermed og anfører saa et Sted af 

 Juristen Masurius Sabinus, hvori der fortælles, at en Octavius 

 Hersennius, der først havde været Fløjtespiller, men siden blev 

 Kjøbmand og som saadan havde stort Held med sig, havde 

 indviet Tiendedelen af sin Vinding til Hercules, og opført et 

 Tempel for Hercules Victor, formodentlig det ved poria trige- 

 mina. Naar Masurius nu fortæller, at Tilnavnet Victor skulde 

 skrive sig fra at den heldige Kjøbmand var bleven angrebet af 

 Sørøvere og havde overvundet dem, er dette aabenbart en 

 aldeles vilkaarlig Gisning. Navnet er langt almindeligere, og 

 den Tiendedel af Formuen eller Fordelen, som utallige Romere 

 mente at skylde Hercules, er ikke Tak for en Sejr over Sø- 

 røvere eller bevæbnede Fjender, men for heldige Handels- og 

 Pengeforretninger. Ogsaa med Hensyn til Indskriften fra Reale 

 indrømmer Ritschl, at den passer fortræffelig paa en Privatmand, 

 nærmest paa en Kjøbmand, se p. XII: »fatendum est sane in 

 privatum hominem minime incongruens omne argumentum huius 

 carminis esse, mercatorem potissimum, quales Vertuleios novi- 

 mus in titulo Sorano« (C. I. L. 1175). Men han vilde nu engang 

 henføre den til L. Mummius, og derfor gjør lian Victor til No- 

 minaliv (L. Mummius som Sejrherre). Mommsen har for saa 

 vidt en rigtigere Takt, at han lader Victor være Vocaliv og hen- 

 føres til Hercules, men Indskriften skal alligevel hidrøre fra L. 

 Mummius, og skjøndt han indrømmer, at det kun var Privat- 

 mænd, der plejede at indvie Tienden til Hercules, mener han 

 dog, at Mummius som en vir antiquæ simplicitatis, moribus 

 antiquis, som han selv siger i Indskriften, kunde have optaget 

 en gammel forglemt Skik og indviet Tienden af sit Bytte til 



