(vandholdigt normalt SiiKal), hvilket viser sig ved, at medens 

 det sure Salt ikke lorvillrt'r og overiiovedet er vandlrit, for- 

 viitrer saaledes med lidt Vand vadsket Salt lel i almindelig Luft. 

 Men ved storre Krystaller overbeviser man sig let om, at f'ris- 

 merne, naar de brydes over, have en ikke lorvittret Kjærne. 

 Det er saadanne Krystaller, jeg tidligere analyserede, og en 

 Fejltagelse var her saa meget lettere mulig, som den at' mig 

 tidligere antagne Formel ligger midt imellem Formlerne lor det 

 sure vandfrie ug det normale, vandholdige Salt. For at faa 

 Saltet i ren Tilstand kan man bringe det paa en Tragt med 

 lidt Asbest i Hunden, suge det frit fur Muderlud med Bunsens 

 Pompe og tørre det mellem Papir. Dog undgaaes herved van- 

 skeligt, at lidt Muderlud bliver hængende, skjønt man kan faa 

 Krystallerne fuldstændig blanke og saa rene, at de, tørrede over 

 Svovlsyre, kun tabe 0,3 Proc. ved 100°. Fuldstændig rene har 

 jeg faaet dem ved al bringe dem paa en Tragt, i hvis Spids 

 var lagt et lille Stykke fint Platintraadnel, suge dem saa tørre 

 som muligt og derpaa skylle dem med stærk Vinaand , som 

 suges fra hver Gang. Vinaand fælder vel af Saltets Opløsning 

 og ligeledes af den Moderlud, der hænger ved Krystallerne, det 

 normale Salt som et fint blegviolelrødt Kiyslalpulver, men dette 

 skylles med Lethed gjennem Plalintraadneltets Masker, og Kry- 

 stallerne faaes let og hurtigt rene. De presses let mellem Papir 

 og tørres over Svovlsyre. 



Analyserne føre alle til den noget complicerede Formel: 

 Cl.,.[Co^, 10 NII.^\.^SO^E 



Cl,.[Co,, 10 NH,].^^^'^^^ 



Theori: Fundet: 



åCo 16,91 16,82 17,02 16,98 



i Cl 10,17 10,07 10,34 



7SO3 40,15 40,00 40,20 



Saltet taber ikke Vand ved 100°. Ved noget højere Tem- 

 peratur decrepiterer det noget, saa at ved Bestemmelsen af 



