54 



Aarsagers Vexelvirkning, er os nok. Istedenfor at indlade os 

 paa forviklede Undersøgelser om elektriske Strømme, kemiske 

 Processer o. des!., kunne vi simpelhen holde os til Forestillingen 

 om Svingninger; man taler jo om Hjernesvingninger som om 

 noget Bekjendt. 



Ved et Tankeexperiment udsondre vi da en mikroskopisk 

 lille Deel af en menneskelig Hjerne saaledes, at de Svingninger, 

 som deri foregaae , ikke forandres eller modiQceres ved Ind- 

 virkning af de andre Dele. Vi betragte disse Svingninger først 

 saaledes som de maae foregaae efter Naturlovene, d. e. ifølge 

 materielle Aarsager; dernæst undersøge vi, hvorledes de vilde 

 tage sig ud under et selvbestemmende Væsens Indvirken. 



~X 



AB være en spændig Nervetraad, hvorpaa Molekiilen m be- 

 finder sig. Hvis en Svingning parallel med ^/-Axen skal finde 

 Sted, maa m af en eller anden udvortes Aarsag være sat i Be- 

 vægelse, m vil da bevæge sig fra Hvilestillingen til C opad, 

 derfra nedad gjennem Hvilestillingen til (7i, idet ^s Maximum 

 er -\- a. Svingningsloven er fremstillet ved Ligningerne: 



1 ) in(p = — niky^ 



2) mv" = ml:(a- — ?/^). 



Ligningerne vise, hvorledes de to Kræfter ?»^ , den bevæ- 

 gende Kraft, og mv-, den levende Kraft, omsættes i hinanden. 

 Naar y = -j- a, saa er den bevægende Kraft i sit Maximum, 



