55 



og vw"^, den levende Kraft, 0; naar // = O, saa er den levende 

 Kraft i sil Maximum, og den bevægende Kraft 0. Mon uagtet 

 de vexelviis blive O, saa bliver dog ingen af dem tilintetgjort. 

 De ombyttes med hinanden, de frembrinijes af hinanden og 

 vicariere for hinanden: de ero — man tillade mig dette Udtryk 

 — hinandens physiske Æqvivalenler. Delte foregaaer, som be- 

 kjendl, efter Naturlovene. 



.Men hvis nu et selvbestemmende Væsen træder til og lader 

 Villien gjøre m til Angrebspunct, hvad maa der saa skee? Saa 

 maa der i Svingningerne af ?/« vise sig noget Vilkaarligt. Sæt 

 at 7/1, kommende fra C, pludseligt standsede ved y = O, 



derpaa bevægede sig et Stykke opad til D, og saa med sti- 

 gende Fart ned til C^, hvorfra den igjen gjorde et pludseligt 

 Spring til D, saa havde vi da her det Vilkaarlige, og i dette 

 Vilkaarlige et talende Exempel paa et selvbestemmende Væsens 

 Indvirken. — Men hvorledes forholder det sig nu med Natur- 

 lovene? De brydes ikke derved, at der indtræder Standsning, 

 hvor vi vente Bevægelse, eller Bevægelse opad, hvor vi vente 

 Bevægelse nedad, thi Sligt kunde jo skee, hvor udvortes Aar- 

 sager indvirkede; nel de brydes derved, at Forandringerne skee 

 ved den blotte Villen d. e. ved den rene Vilkaarlighed. Naar 

 7n pludselig bliver staaende i Hvilestillingen, bliver Virkningen 

 af den levende Kraft, mv-, ikke ophævet af en udvortes Aarsag, 



