59 



Variable x og y forholde sig lil hinanden. Ure de indbyrdes 

 nafhængige, saa komme vi tilbage lil Ldslykningen og de oven- 

 for paaviste Urimeligheder. Antages de al vu're indbyrdes af- 

 hængige, saa kan Ligningen oploses paa lo Maader. Kr y af- 

 hængig af X f. Ex. saaledes: 



y = a{x—a) = (f{x), 

 saa er x afhængig af y saaledes: 



X = — y -}- a 



^(?/)- 



Af Ligningen faaes altsaa: 



I) 2 = F{{x), <p(x)\ = ø(x) og II) z = F\ip{y), y\ = %). 

 I formel Henseende ere begge Opløsninger lige berettigede, 

 men ikke i reel Henseende. Vælges Opløsningen II), saa bliver 

 den ideelle Cansalitel til Et og Alt, det Materielle til en iModi- 

 ficalion af det Ideelle, det Legemlige til et Skin, et Phænomen 

 af det Sjælelige. Det er igjen en Fornægtelse af Naturens 

 Healitei; en saa huul Idealisme vil vist Ingen vedkjende sig. 

 Vi nødes altsaa til at vælge Opløsningen I), nedsætte den ideelle 

 Virksomhed til en Modification af cc- Virksomheden og gjøre 

 den ideelle Causalitel til Et og Alt.*) Men hermed er Selv- 

 væsenet elimineret. 



Vi kunne betegne Modificalionerne ved en Curve.. OZ angive Bevidst- 

 hedens Horizont Er a = tgv, og au = b. saa have vi for x <Ca lutter 



