92 



Hjemstavn. Til denne Rejse lykkedes det ham at opnaa konge- 

 lig Understøttelse, der fornyedes i de følgende Aar, saalænge 

 Rejson varede, ligesom ved Siden deraf ogsaa Universitetet tilstod 

 ham nogen Understøttelse af Kommunitetets Midler. Det kostede 

 imidlertid i Længden overordentlige Vanskeligheder at skaffe 

 Westergaard disse Understøttelser, og vi bør derfor heller ikke 

 glemme de Mænd, der ved varmt og utrættelig at tale hans 

 Sag have de største Fortjenester af at have besejret disse 

 Vanskeligheder, nemlig vort Selskabs nuværende Præsident, 

 Konferentsraad Madvig, og daværende Kommandant pau Rosen- 

 borg, Oberstlieutenant C. H. v. Sommer, en Mand, der inter- 

 esserede sig meget levende baade for Westergaard personlig og 

 for hine fjærne Lande. 



Den 20de Mai 1841 forlod han Kjøbenhavn, og efter under- 

 vejs at have opholdt sig noget i Honn og i London, afsejlede 

 han den 23de Juli fra Portsmouth med Skibet «Childe Harold» 

 til Bombay. Han valgte denne By til sil Udgangspunkt, dels af 

 Hensyn til de mange Mindesmærker fra Oldtiden, som findes 

 der i Nabolaget, og som dengang vare meget lidet kjendte, dels 

 fordi denne By siden Muhammedanismens Indførelse i Persien 

 er Hovedtilholdsstedet for Parsernes Sprog og Religion. Han 

 ankom til Bombay den 15de November og tog strax fat paa 

 Studiet af Zend og Pehlevi^). Parsernes Præster, Desturerne, 

 tilbøde ham ogsaa deres Bistand herved; men Westergaard op- 

 dagede rigtignok snart, at de i Virkeligheden enten vare uvillige 

 til at meddele, hvad de vidste, eller vel snarere selv kun for- 

 stode meget lidet; han var derfor væsentlig henvist til egne 

 Studier, højest sammen med andre Europæere, der havde de 



Zend — det Sprog, hvori Zoroasters hellige Boger (»Avesta" eller 

 »Zendavesta«) ere affattede, egentlig Oldbalitrisk eller i al Fald en gammel 

 østiransit Dialekt; Pehlevi eller Huzvaresh — det Sprog, i hvilket 

 Zoroasters Lære i den persiske Middelalder blev oversat og yderligere 

 bearbejdet, en yngre persisk Skriftsprogform, der paa en ganske ejen- 

 dommelig, kunstig Maade er blandet med semitiske Bestanddele. 



