96 



begynde med den første og simpleste Art, og i denne havde 

 man naaet til rigtig at bestemme Betydningen af visse Grupper 

 af Tegn ; men med Hensyn til disses Betydning i det enkelte 

 var man endnu for en stor Del paa Vildspor. I en Række af 

 Aar stode disse Undersøgelser nu saa temmelig stille, og 

 man var nær ved at mistvivle om, at det nogensinde skulde 

 lykkes at finde Nøglen til disse gaadefulde Skrifttegn. Da var 

 det, at Rask, næsten tilfældigt i Forbigaaende , opdagede den 

 rette Betydning af to viglige Tegn (n og ??;). Han forfulgte vel 

 ikke sin Opdagelse, men den blev dog betydningsfuld til Be- 

 stemmelse af Sprogets Karakter og gav Signalet til, at man 

 atter fra andre Sider tog fat paa Arbejdet; i 1836 var man 

 allerede naaet til nogenledes rigtig Forstaaelse af ikke saa faa 

 af Indskrifterne (E. Burnouf og Chr. Lassen). Paa dette Punkt 

 er det, at Westergaard træder til. 



Under sin Rejse i Persien besøgte han tre Gange Ruinerne 

 i Persepolis og Egnen deromkring; og ikke blot konfererede 

 han atter de Indskrifter, som man allerede tidligere kjendte, 

 men det lykkedes ham ogsaa at opdage og afskrive nogle nye, 

 saaledes navnlig de vigtige Indskrifter paa Darius's Grav i Nær- 

 heden af det gamle Persepolis, el Sted, som nu kaldes Naqsh- 

 i-Rustam. Da Westergaard var fortrolig med de Resultater, 

 hvortil man dengang var naaet i Europa med Hensyn til De- 

 chifreringen, og da han i det mindste kjendte den ydre Form af 

 alle de enkelte Skrifttegn, — hvad der naturligvis har meget 

 at sige, navnlig i de Tilfælde, hvor Skrifttrækkene ere noget 

 udviskede, — følger det af sig selv, at hans Afskrifter maatte 

 blive nøjagtigere og paalideligere end hans Forgængeres. 



Det var nu ingenlunde noget let Arbejde at tage disse Af- 

 skrifter, og i sine Følger blev det desværre skæbnesvangert for 

 Westergaard. De største Vanskeligheder frembøde navnlig Ind- 

 skrifterne ved Naqsh-i-Rustam, idet de ere anbragte oppe paa 

 en Klippe i en Højde af 60 — 70 Fod over Jorden, saa at 

 Westergaard, ved sit tredie Besøg i denne Egn, kun kunde af- 



