100 



Bind af Zeitschr. f. d. Kunde d. Morgeni. ^ hvori den ovenfor 

 nævnte Afliandling af Lassen udkom, S. 337 — 466) dels paa 

 Engelsk («0« the deciphering of the Second Achæmenian or 

 Median species of arrowheaded ioritingy< , i Mémoires de la 

 Société royale des Antiquaires du Nord, 1840 — 44, S. 271 — 439). 

 Ved ethvert saadant Dechifreringsforsøg er man naturlig henvist 

 til at tage sit første Udgangspunkt fra Egennavnene, og det 

 maatte altsaa ogsaa for Westergaard gjælde om at finde saa 

 mange som muligt af saadanne, idet det a priori var rimeligt, 

 at disse vare væsentlig identiske med dem, man forud kjendte 

 fra de tilsvarende oldpersiske Texter. En Indskrift, som i 

 denne Henseende særlig kom Westergaard til Nylte , var den, 

 han selv for første Gang havde afskrevet, Darius's Gravindskrift, 

 eftersom denne nemlig indeholder et temmelig betydeligt Antal 

 Egennavne i Form af en udførlig Fortegnelse over de Folke- 

 slag, som stode under Perserkongens Scepter. Ved paa denne 

 Maade at fastslaa de Grupper af Tegn, som maatte antages at 

 gjengive hvert af de oldpersiske Egennavne, faar han et Middel 

 til med større eller mindre Sikkerhed at udflnde Betydningen 

 af et temmelig stort Antal Tegn. Derefter gjennemgaar han de 

 enkelte Indskrifter og forsøger ved Sammenligning af de for- 

 skjellige Steder, hvor samme Ord vender tilbage, at sondre de 

 enkelte Ord, at eftervise deres Betydning og at læse dem ved 

 Indsættelse af de gjennem Egennavnene udfundne Værdier eller 

 ved Benyttelse af de Vink, som paa anden Maade maatte tilbyde 

 sig. Hvad selve Sproget angaar, da var det Materiale, han 

 havde til sin Raadighed, altfor lidet, til at han paa dette 

 Grundlag kunde give noget som helst samlet Billede deraf; men 

 saa meget var dog allerede klart for ham, at det ikke kan have 

 hørt til vor Sprogæt, ej heller til den semitiske, men snarere 

 til de Sprog, som Rask sammenfattede under den mindre heldige 

 og noget svævende Benævnelse de «skythiske»; Westergaard 

 synes mest tilbøjelig til at sammenligne det med de tyrkisk- 

 tatariske Sprog. Naar han, skjøndt ikke uden Betænkelighed, 



