103 



er han saaledes kommen ind paa et Vildspor, nemlig naar han 

 i Lighed med, hvad Tilfældet er i de finske og tatariske Sprog, 

 hvis nmiddelbare Slægtskab med det her foreliggende Sprog i 

 Virkeligheden maa betragtes som i højeste Grad tvivlsomt, søger 

 at gjennemføre en Slags Vokalharmoni, o: Tilværelsen af side- 

 ordnede Rækker af haarde og bløde Vokaler (som a, u — «, m), 

 der ikke kunne forekomme ved Siden af hinanden i det samme 

 Ord. Andre Punkter er der, over hvilke der senere er blevet 

 kastet nyt Lys, efterat man er trængt dybere ind i den assyrisk- 

 babyloniske Kileskrifts Væsen, idet den anden Art nemlig er 

 umiddelbart afledt af denne , skjøndt sikkert med større Frihed 

 end de fleste nyere Assyriologer synes at ville indrømme. Der 

 kan imidlertid ikke være Tvivl om, at Westergaard bestemmer 

 adskillige Tegn rigtigere, end Norris havde gjort, og ved Siden 

 deraf finde vi spredte om i Afhandlingen en Række grammatiske 

 og kritiske Bemærkninger, der vidne om hans fine Iagttagelses- 

 evne og hans skarpe Blik for sproglige Phænomener. 



Foruden denne Afhandling, der er hans seneste større Ar- 

 bejde i denne Retning, har Westergaard leveret forskjellige 

 mindre Afhandlinger, i hvilke han har behandlet herhenhørende 

 Æmner i en Form, der mere er beregnet paa Ikke-Fagmænd. 

 Saaledes skrev han « Om Mindesmærkerne fra Persiens Oldtid» 

 i Antiqvarisk Tidsskrift 1843 — 45, S. 81 ff . , «Den oldpersiske 

 Indskrift ved Behistan» i Schouws Dansk Tidsskrift I, 1847, 

 S. 234 ff. , og endelig en særdeles klart skreven og læseværdig 

 « Udsigt over det historiske Indhold i Kileskrifterne og dets 

 Forhold til Herodots Beretning« ^ som han i sin Tid meddelte, 

 her i Selskabet ved Forelæggelsen af den store Afhandling om 

 den sakiske Kileskriftart, og som er oplaget i Selskabets Over- 

 sigter for 1864 (S. 65 ff.). 



Imidlertid havde allerede længe andre Arbejder lagt Beslag 

 paa hans Tid og Kraft. Saaledes maatte det, efter at han var 

 bleven ansat ved Universitetet, være ham magtpaaliggende at 

 skaffe Hjælpemidler tilveje til Brug for sine Tilhørere. Til den 



