109 



seende, men dgsaa som Hjælpemiddel for Textkritiken. Det er 

 ikke her Stedet lil nærmere al veje disse to Udgaver mod hin- 

 anden. Kun saa meget Iror jeg at turde sige, at, ligesom den 

 af Westergaard fulgte Fremgangsmaade aabenbart er mest i 

 Overensstemmelse med den nyere Videnskabs Fordringer, saa- 

 ledes har ogsaa hans Udgave i det hele vundet størst Anerkjen- 

 delse; og selv om der naturligvis kan være forskjellige Meninger 

 om, hvorvidt han i alle enkelte Tilfælde har trulTet det rette, 

 tror jeg, at enhver niaa beundre den sikre Kundskab og den 

 fine Sprogtakt, som paa hver Side træder os imøde. 



Saa meget desto mere er det at beklage, at denne Udgave 

 aldrig er bleven helt færdig. Der er ikke kommet mere end 

 det 1ste Bind, som kun giver selve Texten. De øvrige Bind, 

 som skulde have indeholdt en Grammatik, en Ordbog, en Over- 

 sættelse paa Engelsk, samt den overleverede Pehlevi-Oversættelse, 

 ere aldrig komne; og dog kunde næppe nogen have besørget 

 dette med større Skarpsindighed og Grundighed end Wester- 

 gaard. Mange ville vistnok endnu erindre den store Kasse med 

 en Masse løse Sedler, som i adskillige Aar stod paa et Bord i 

 hans Værelse. Det var den store Zendordbog, paa hvilken hun 

 aldrig fik lagt den sidste Haand. Baade denne og hans Sam- 

 linger til Zendsprogets Grammatik ere nu efter hans Død blevne 

 afgivne til Universitetsbibliolheket sammen med hans øvrige 

 Manuskripter; men desværre er det hele endnu saa lidet færdigt, 

 at det vil være meget vanskeligt, ja maaske umuligt for nogen 

 anden at fuldende det, og selv i delte Tilfælde frygter jeg, at 

 det vil være for sent nu at udgive disse Arbejder i deres Hel- 

 hed, medens der sikkert maatte kunne findes mangen Enkelthed, 

 der endnu fortjente at blive bekjendt. 



Man maa vistnok med Rette undre sig over, at Wester- 

 gaard aldrig har fuldendt dette sit andet store Hovedværk, og 

 at overhovedet hans Produktivitet siden den Tid, da han udgav 

 sin Zendavesta, i det hele har været saa ringe imod, hvad der 

 før havde været Tilfældet. Spørger man om Grunden hertil, da 



