40 



er klar eller svagt opaliserende; den giver saavel med Syrer 

 som med Alkalier et Bundfald, som sandsynligvis er Zinksulf- 

 hydr.1t. Ved Henstand adskilles Opløsningen efler nogle Timers 

 Forløb, idet der danner sig et slimet Bundfald, som ved Op- 

 varmning af Vædsken atter opløser sig. 



Zinksulfatopløsningens Forhold overfor ISatriumsulfhydrat 

 ligner allsaa ganske dens Forhold overfor Nalronhydrat; thi en 

 æqvivalent Mængde Natronhydrat fælder Zinkopløsningen fuld- 

 stændig, medens et Overskud af Natronhydrat giver en klar 

 Opløsning, som indeholder Zinkiltenatronhydrat; Zinkiltehydrat 

 opløser sig altsaa i Natronhydrat ligesom Zinksulfhydrat i 

 Natriumsulfhydrat. 



En Undersøgelse i Calorimetret af disse ReacUoner viste, 

 at Opløsningen af Zioksulfhydrat i Natriumsulfhydrat er ledsaget 

 af en svag Varmeudvikling (840=), ligesom ogsaa Zinkiltehydrat 

 opløser sig 1 Natronhydrat med en svag Varmeudvikling. 



Universitetets chemiske Laboratorium, November 1878. 



