64 



I Virkeligheden er denne Fordelingsevne endnu lidt slørre. 

 Heraf ses, at Fejlen i Beregningen af de Feddersen'ske Forsøg 

 ligger i Bestemmelsen af u.: gjøres denne 3,41 Gange større, 

 bliver den beregnede Oscillationstid ]/3,4l = 1,85 Gange større, 

 og vil da være i god Overensstemmelse med den iagttagne. 



Ogsaa andre Fysikere have fundet en meget stor Fordelings- 

 evne hos Glasset. Saaledes angiver Wiillner^) for Glas 6,10, 

 Hopkinson-) for Flintglas 6,57 til 10,1, Schiller^) for halv- 

 hvidt Glas 2,96, 3,66, for hvidt Spejlglas 5,78 til 6,34. Endelig 

 findes der i den samme Afhandling af W. Siemens*), hvor 

 Glassets Fordelingsevne angives at være omtrent lig 2, anført 

 et Forsøg, hvoraf et ganske andet Resultat fremgaar. En to 

 engl. Linier tyk Jerntraad af 120,85°" Længde var ophængt iso- 

 leret 8™ over Jorden. Dens Kapacitet sammenlignedes med 

 Kapaciteten af en 1™™ tyk Glasplade med 2,25 Kvadratdeci- 

 meters Belægning, og Forholdet fandtes som 2138 til 2948. 

 En Beregning af delte Forsøg giver Fordelingsevnen 5,21 for 

 Glasset. 



Foruden de Bestemmelser af forskjellige Kobbertraades 

 elektrodynamiske Konstanter, som jeg har omtalt, udførte jeg 

 illige nogle Maalinger af Jerntraades elektrodynamiske Kon- 

 stanter, En 2,2™°^ tyk galvaniseret Jerntraad var udspændt ved 

 Siden af Kobbertraadene og trukket én Gang frem og tilbage 

 imellem de to Pulpiturer. Ved Sammenligning med en af 

 af Kobbertraadene viste del sig, at Extrastrømmene i de to 

 Traade ikke kunde bringes til Dækning; dog fremtraadte et 

 tydeligt Minimum, hvorefter Jerntraadens elektrodynamiske Kon- 



*) Wiedemanns Ann. Bd. 1, S. 401. 



^> Proc. Roy. Soc. 26, p. 298. 



3) Pogg. Ann. Bd. 152, S. 557. 



*) Pogg. Ann. Bd. 102, S. 66. 



